4 THALEN, OM MAGETISKA MÄTNINGAR Å JERNMALMFÄLT. 
stocken gaende magnetiska meridianen, hvilken linies läge äter 
borde bestämmas uteslutande genom deklinations-observationer. 
Det är med anledning af allt detta, jag nu anhaller fa göra 
ett tillägg till hvad jag redan anfört, ej blott för att visa, att 
— såsom sig bör — mina redan gifna formler!), då de tillämpas 
på inklinationsbestämningarne, leda till identiskt samma formler, 
som de af Frih. WREDE framstälda, utan äfven och hufvudsakligen 
för att adagalägga, hvilka af dessa formler äro för erhållande 
af palitliga resultat användbara vid bestämmandet af malmens 
läge. Såsom bekräftelse på det slutligen angifna förfaringssättet 
vidfogar jag äfven några dels med en, dels med tvänne magnet- 
stänger utförda experimentela undersökningar, samt sasom ytter- 
ligare exempel pa observationsmethodens användbarhet nagra 
magnetiska kartor, hvilka jag genom Hr Brukspatron CORNELII 
välvilja haft tillfälle att på grund af mina egna mätningar under 
denna sommar upprätta vid ett honom tillhöriet jernmalmfält. 
1. Om en vertikalt stäld magnetstang af cylindrisk form 
får jemte jordmagnetismen inverka på deviationsinstrumentets 
fritt rörliga nål, och samma beteckningar dervid bibehållas, som 
i min föregående uppsats användes ?), så att 77 och F respek- 
tive få beteckna jordmagnetismens och magnetstangens horizon- 
tela komposanter, 3% den vinkel, som sistnämnda komposant gör 
med den negativa w-axeln och 8 resultanten i horizontalplanet 
till nyss nämnda krafter, — så blir 
FF 2 FIT NGOS Seat SIN (CI) 
Utbytes den på skenan vid intensitetsmätningarne lagda 
deviationsmagneten mot en vertikal stång af mjukt jern, och vi 
med V och G förstå de vertikala komposanterna af jordmagne- 
tismens och magnetstangens attraktionskrafter, med & beteckna 
den af jernstängens induktionsförmaga och afstand från den fria 
1y Öfversigt etc. 1874, N:o 5, s. 7. 
2) » » » N: 5, s 8. 
