10 THALEN, OM MAGNETISKA MÄTNINGAR Å JERNMALMFÄLT. 
Denna” omständighet förklarar, huruledes Doc. PALMGREN 
medelst sina på malmfälten anstälda mätningar kunnat, redan 
innan han hade någon kännedom om ofvanstående formler, göra 
den iakttagelsen, att differensen mellan de båda vinklarne v och 
«@ kunde angifva malmlagrets läge på sådant sätt nemligen, 
att malmen befinner sig under den punkt, der denna differens 
© — a visade sig vara störst. Måhända kan för praktiskt behof 
redan denna hans regel befinnas vara tillräckligt noggrann, men 
den exakta formeln är emedlertid gifven i eqv. (13), eller om 
instrumentet, ger vg = ön det i (23) anförda uttrycket. 
För fullständighets skull ma slutligen nämnas, att för det 
fall, da malmens sydpol befinner sig djupt under jordytan, det 
på meridianen endast finnes en punkt, för hvilken « blir = «,, 
och denna punkt ligger då midtöfver malmcentrum. Kännedomen 
om den neutrala liniens och meridianens skärningspunkt räcker 
då till för att bestämma malmpolens läge. 
3. Malmcentrets djup under jordytan kan, såsom jag i 
en föregående uppsats !) visat, lätt bestämmas medelst afstandet 
mellan de vid intensitetsmätningarne erhållna punkter på den 
magnetiska meridianen, som motsvara minsta deviationsvinkeln 
och den neutrala vinkeln, förutsatt att malmcentrum ligger djupt 
under jordytan. En dylik bestämning kan ock ske med tillhjelp 
af de kombinerade intensitets- och inklinations-observationerna. 
Lat c beteckna längden pa den linea, som sammanbinder 
malmmassans centrum och instrumentets fria magnetnal,  vinkeln 
mellan z-axeln och linien c, fas genom insättning 1 (6) 
NM SEIN MR RN NE 24 
RT 21 + 1? — 2cl cos q |?/2 le? +72 + 2cl cos q ef 2 )- 
2 
o FORSLAG . I 
Antages här c vara så stor i förhållande till !, att 2) 


kan försummas, erhalles lätt 
a 5 
NI 0 (AD) 
eller, emedan | 
ZIG ACOSKP, 
RIM ; SVA 
(Su IM oo sag dns (26). 

') Öfversigt ete. 1874, N:o 5, s. 12 o. följ. 
