ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 8. 15 
temligen stark kompassbehållning förefinnes nemligen på en NO 
om de egentliga gruffälten belägen äng, men utgöres endast af 
en i det närmaste enstaka körtel och lämpade sig derför ganska 
bra för mina undersökningar, genom hvilka jag asyftade att få 
uppvisa öfverensstämmelsen mellan de från ett malmfält erhållna 
magnetiska kartorna och dem, jag konstruerat vid den experi- 
mentela undersökningen med en magnetstång >). 
Vid dessa, liksom vid andra af mig denna sommar före- 
tagna mätningar a malmfälten har jag begagnat mig af tangent- 
methoden för att öfver hela malmfältet kunna använda samma 
method. Visserligen är sinus-methoden känsligare och dessutom, 
såsom Frih. WREDE anmärkt, tillförlitligare med afseende på 
instrumentets konstanter, hvilka äro oberoende af storleken hos 
vinklarne &« och v. Men denna sinus-method har utom den an- 
förda olägenheten att erfordra olika uppläggningsställen för magnet 
och jernstång, ifall intensiteten varierar mycket på malmfältet, 
äfven den att kräfva längre tid vid mätningarne än tangent- 
methoden, hvilken icke förutsätter mera än en enda inställning 
på nollpunkten vid uppmätning af både intensitet och inklination. 
Beträffande konstanternas beroende af vinklarnes storlek vid 
sistnämnda method, inses, att ingen olägenhet häraf uppkommer, 
så länge frågan endast gäller att medelst konstruktion af de 
isodynamiska och de isokliniska kurvornas läge finna malmens 
läge, ty längs hvarje särskild dylik linie har vinkeln samma nu- 
meriska värde, och följaktligen gäller längs efter hela denna linies 
utsträckning äfven samma värde på konstanten, hvad denna än 
ma vara. Om således konstanten vexlar från den ena linien 
till den andra, kan deraf vid konstruktions-methoden intet menligt 
inflytande på resultatet ega rum; kurvans form kommer deraf 
ej att varar beroende. 
Vill man deremot genom en på vinkelmätningarne grundad 
beräkning, t. ex. af G, finna, hvar malmen är belägen, då blir 
förhållandet naturligtvis ett helt annat; i detta fall bör sinus- 

I 1 
1) Öfversigt ete. 1874, N:o 2, s. 5. 
