- 
ÖFVERSIGT AF K. VEDENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:o d. 5 
alla de isothermer, som vidröra den norska kusten norr om Stadt, 
antingen straxt invid eller pa nagot afstand fran kusten antaga 
en sydvestlig riktning, ehuru i olika grad för olika arstider. 
Under Dee., Jan. och Febr. rader i Vestfjorden samma tem- 
peratur (mellan 1,ı och 2 gr. C.) som i hafvet kring Island; 
under Mars, April och Maj gar en isothermlinea (pa 4 or. C.), 
som, utgaende fran Bodö i nordlig riktning korsar Vestfjorden, 
ungefär en half breddgrad söder om nämnda ö. En isotherm- 
linea (11 er. C.) för Juni, Juli och Augusti, som nar upp till 
Vestfjordens sydöstra del, finna vi derifran ga ned till Stadt, 
passera mellan Shetlands- och Färöarna och vid ungef. 10 or. 
v. 1. nå 60:de breddgraden; en annan (10 gr. ©.) för samma tid, 
som når norska kusten vid 70:de. breddgraden norr om Vest- 
fjorden, skär Färöarna. Under September, Oktober och November 
månader är temperaturen ater densamma som i hafvet kring 
Island (6 gr. C.). 
Vattnets salthalt i det undersökta omradet är temligen be- 
tydlig och större än på nagot ställe vid den skandinaviska kusten 
längre söderut !). Vid Vesteralen, Lofoten, Verö och Röst har 
jag funnit vattnets täthet i ytan vara 1,027 (varierande mellan 
1,0270 och 1,0273). Invid kusten och uti de inre fjordarne 
vexlar den betydligt och är liksom temperaturen mindre än på 
de ställen, som ligga nagra mil ute i hafvet; detta i följd af 
den starka uppblandning med färskt och kallt vatten, som i olika 
grad under olika årstider eger rum genom de manga från fjällen 
nedflytande strömmarne. I Bodö hamn var vattnets täthet i 
slutet af Juni innevarande ar 1,025; 1 Skjerstadfjorden 1,012. 

Härvid är att anmärka att de sista 9 dagarne i April och de 15 första i 
Maj ej äro tagna i beräkning. 
') Angående vattnets täthet (i ytan) vid den norska kusten finnes följande upp- 
gift af H. Monn) i Statistisk Arbog for Kongeriget Norge 1867—71 (O. J. 
BrocH, Kristiania 1871, sid. 426): »Vattnets täthet vid Norges kust är störst 
vid Nordkap (1,028) och aftager föga sydöfver, så att den vid Udsire ännu 
är 1,025. På hela den mellanliggande sträckan äro variationerna nästan 
omärkliga». 
