ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 9. 9 
ofvan Gigartina mamallosa, och mellan dessa utan bestämbara 
gränser en mängd arter, hvaraf de allmännaste äro Rhodymenia, 
Chondrus, Polyides och Furcellaria, samt former af slägtena 
Ceramium, Pilayella, BEetocarpus och Cladophora. Pa branta, 
ytterst mot hafvet belägna klippor saknas all rikare vegetation 
ofvanför lägsta vattenmärket, och man träffar derstädes vanligen 
blott små tufvor af Ceramium acanthonotum och Callithamnion 
Arbuscula. 
Pa djupare vatten är vegetationen jemförelsevis mycket 
sparsam, och af det inskränkta antal arter, som här förekommer, 
uppträda blott några få i större individantal. Främst märkes 
Laminaria digitata, som nästan öfverallt på bergbotten bildar 
stora skogar, hvilkas öfre gränslinie sammanfaller med det 
lägsta vattenmärket, men hvilka derifran sträcka sig ned till at- 
minstone 20 famnars djup. Den form, som (enl. J.G. AGARDH) 
DE LA PYLAIE kallar Laminaria caperata, är äfven temligen all- 
män pa stort djup. Detsamma är förhallandet med Desmarestia 
aculeata (som tyckes trifvas öfverallt och äfven är att finna i 
fjerens vattenhalor). Föröfrigt finner man på djupt vatten och 
företrädesvis 1 de yttre skären atskilliga florideer; de allmännaste 
äro Huthora, Wormskjoldia, Kalymenia, Delesseria stnuosa samt 
Piilota serrata och plumosa. ) 
I de inre sunden och pa grundt vatten äro Zithothamnion 
faseieulatum och Chorda Filum de allmännaste arterna; den 
förstnämnda täcker ofta sandbottnen på från ett par famnars 
till större djup. 
I Skjerstafjorden !), der vattnet undergar en stark utspädning 
med färskvatten, skiljer vegetationen sig ej obetydligt från den, 
!) Pa Skjaerstafjordens norra sida fanns en lokal, som erbjöd åtskilligt af in- 
tresse i afseende på salthaltens inflytande på algvegetationen. En liten 
insjö »Kosmovandet» står genom ett ungefär + mil långt sund i förening 
med Balnzesfjorden, en del af Skjaerstafjorden. I sundet råder en ständig 
ström, i det att vattnet under ebbtiden och under ungefär första hälften af 
fiodtiden flyter från sjön till fjorden, under senare delen af flodtiden der- 
emot i motsatt riktning. Salthalten i sjön vexlar sålunda under olika tider 
på dygnet men är alltid mycket ringa och för smaken alldeles eller nästan 
omärkbar; i ett par prof, tagna ej långt från sundets mynning under något 
