ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 9 
105. Eetocarpus terminalis KÜTZ. 
På samma arter som den föregående, ej sällsynt. Flerr. 
sporh. i Juli och Augusti. 
106. Eetocarpus Lebelü (ARESCH.). 
?f. borealis KJELLMAN. 
Sommaren 1870 fann jag i Juli månad pa Scytosiphon lomen- 
tarıum en med flerr. sporh. försedd mindre Ectocarpus-form, som 
jag da trodde vara E. c&spitulus J. G. AG.; blott ett exemplar 
deraf inlades i gelatin-glycerin. Då Dr KJELLMAN ett år der- 
efter var. sysselsatt med utarbetandet af sin ofvan citerade af- 
handling, öfverlemnade jag det åt honom. Det har ej varit mig 
möjligt att sedermera återfinna formen. Den skiljer sig från E. 
Lebelii ARESCH. genom baltradarnes större tjocklek, genom färre 
grenar samt genom frånvaron af ett horizontalt basallager (Se 
föröfr. KJELLM. Bidrag till kännedom om Skandinaviens Eet. 
och Tilopt. p. 97). 
107. FEctocarpus tomentosus (HUDS.). 
Allmän öfver hela området parasiterande på andra alger i 
fjeren, mest pa Fucusarterna. Flerr. sporh. i Juli och Aug. 
108. Eetocarpus confervoides (ROTH). 
Conferva littoralis WAHLENB. Fl. Lapp. & herb. Conferva 
siliculosa. Suppl. Fl. Lapp. 
. arcta KÜTZ. 
. siliculosa (DILLW.). 
. spalatina KÜTZ. 
. confervoides s. s. (ROTH). 
. penicillata C. A. AG. 
f. hiemalis CROUAN. 
a a 3 3 3 
Alla de anförda formerna funnos parasiterande på de flesta 
andra större alger öfver hela området, mest mellan båda vatten- 
märkena men äfven på större djup. De tre till den första grup- 
pen hörande formerna (hvilka utmärka sig derigenom att de hafva 
balens öfre segmenter långa och ej försedda med smågrenar) 
voro märkbart sällsyntare än de tre till sista gruppen hörande, 
