ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 9. 49 
sparsamt, der infunno sig, utgjordes den stora massan yngel, 
som man trott sig der varseblifva, dels af denna art, hvilken 
i det skick den der visar sig för de fiskande, nemligen alldeles 
öfverhöljd af dy, genom sina slingrande rörelser verkligen också 
mycket liknar ålyngel, dels ock af igelnejonögon (Petrom. Pla- 
neri). Härvid kom jag i tillfälle erfara, att ehuru ett för denna 
fisk mycket störande fisksätt varit länge der öfvadt och bottnen 
af den sålunda år efter år i och för kräftfångst esomoftast 
blifvit omrörd och öfverskrapad, förekom likväl denna lilla fisk 
der fortfarande serdeles talrik. 
Det blef i följd deraf svårt för mig att rätt fatta, hvad 
 Loyp!) egentligen menat, då han säger, att denna art icke 
länge qvardröjer på ett och samma ställe och att om denna 
fisk flera gånger störes, flyttar han för alltid. Det hade likväl 
varit i hög grad önskligt, att LoYD mer i detalj redogjort för 
sina iakttagelser rörande dessa företeelser, emedan, då det bör 
förutsättas att de varit grundade på varseblifna fakta, derigenom 
möjligtvis någon ledning kunnat vinnas för bedömandet af rätta 
arten utaf denna lilla fisks kända starka känslighet för meteo- 
rologiska förändringar, som förskaffat honom namnet väderleks- 
profeten, och i samband dermed det dunkel kanske ocksa i 
nagon man kunnat skingras, som ännu allt jemt hvilar öfver 
rätta anledningarne till fiskarnes flyttningsfärder. 
Under det jag vid omförmälde recognosceringsförrättning 
blef i tillfälle att litet emellanåt handtera ett icke obetydligt 
antal af dessa sma fiskar, medan de ännu voro vid full styrka 
och liflighet, observerade jag, att de nästan alltid, så snart de 
fattades och kände sig fangna, genast böjde ned hufvudet och 
tryckte flata delen af kinden tätt intill skinnet a mina fingrar, 
hvarvid jag också ibland förnam en oangenäm svag retning när- 
mast liknande sugning (koppning) a den berörda delen af skinnet. 
Jag varseblef också, att dessa fiskar lika snabbt dykte in och 
gömde sig i den tjocka blöta dyn, som en tobis dyker in och 
döljer sig 1: våt sand. Jag annoterade dessa förhållanden mig 
DR ES ESyznupplap, 80: 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 31. N:o 9. 4 
