50 ZETTERSTEDT, OM VEGETATIONEN VID ALTENFJORD. 
ochraceum, sarmentosum och trifarium, Andrewa obovata och 
Blyttit, Seapania undulata och uliginosa, Jungermannia cordifolia 
och pumela, Chrloseyphus polyanthos, Harpanthus Flotowianus. 
Kärren hafva äfven sina egendomliga arter, som utgöra en 
temligen betydlig och väsentlig del af mossvegetationen. Några 
arter tillhöra hufvudsakligen skogskärren och Sphagnummossarne, 
andra trifvas bäst i gräskärren. Såsom kärrmossor ma nämnas: 
Dieranella cervieulata, Dieranum Schraderi och arcticum, Splach- 
num sphericum, vasculosum och luteum, Bryum bimum och 
pseudotriquetrum, Mnium affıne, einclidioides och subglobosum, 
Cinchdium stygium och arcticum, Meesia tristicha, Paludella 
squarrosa, Aulacomnium palustre och turgidum, Polytrichum 
gracile och strietum, Thuidium Blandowi, Camptothecium nitens, 
Hypnum stellatum, Kneiffi, exannulatum, revolvens, intermedium, 
pratense, cordifolium, giganteum, sarmentosum, cuspidatum, stra- 
mineum, badium och scorpiordes, samt alla här funna Sphagna, 
nemligen Sph. acutifolium fimbriatum, cuspidatum, teres, squar- 
rosum, rigidum, molluscum, Lindbergi, inswlosum och cymbi- 
folium, vidare af lefvermossorna Scapania irrigua, Jungermannia 
anomala, ‚plicata, inflata, Trigonanthus connivens, Harpanthus 
Flötowianus, Aneura pinguis. 
Skogarne hafva pa sin fasta nagot beskuggade mark bland 
gräs och: blommor ej någor i afseende pa arternas antal rik 
mossvegetation, men här förekomma i ofantlig mängd flere af 
Finmarkens allmännaste och ymnigaste mossarter såsom: Hy- 
pnum uncinatum och Schreberi, Hylocomium splendens och tri- 
quetrum, Climacium dendroides, Dieranum elongatum och sco- 
parium, Polytrichum piliferum, juniperinum och commune. Utom 
dessa träffas här: Dieranum fuscescens och majus, Tetraphis 
pellucida, Tetraplodon mnioides och angustatus, Webera nutans, 
Bryum roseum (mycket sparsamt), Mnium cuspidatum, Pellia 
epiphylla, Calypogeja Trichomanıs. 
Trädstammar och trädrötter, som i vara sa löf- som barı- 
skogar och alleer i det sydliga Skandinavien hysa ett stort antal 
arter, hafva här få arter. Det är äfven i ögonen fallande att 
