96 J. J. HANEL, 
skom pravu. Raznolikost ovu izjednačiti i stvoriti možda pravo, 
koje bi načela obiuh ovih prava ujedinilo u jednu harmoničnu 
cjelinu, koje bi se dakle moglo prihvatiti u svakom gradu bez ob- 
zira na to, kojim pravom se je dosada služio: ovu zadaću nije 
znala doba Karlova riešiti; ona ostane u obće neriešenom, razvoj 
k ujednostručenju prava gradskih vršio se je sasma drugim smjerom. 
Kodifikaciju zemaljskoga prava naumio je bio Karlo IV. izvesti 
sličnim načinom, kao prije njega kralj Većeslav II., kojega možda 
osnovom od g. 1294. se je mogao kod redakcije svojega zakonika 
poslužiti. 
Već oko god. 1300 dovrši Karlo svoj posao, i predloži stališem 
osnovu, da ju odobre i kao zakon u zemaljske daske upišu. 
Osnova ta je t. z. Majestas Carolina, jedan od najzanimivijih po- 
java na polju zakonodavnom srednjega vieka u obće. 
Zakonik, što ga Karlo izradi, imao je po namjeri njegovoj po- 
stati i smatrati se za budućnost pravnim vrelom, koje bi imalo iz- 
ključivo valjati i prema tomu se prikazivati kao skup norm&, u 
kojih su sadržani rezultati dosadanjega razvoja zemaljskoga prava, 
te koji se prikazuju kao podlog za dalnje njegovo usavršivanje. 
Zato uvrsti Karlo u svoju Majestas Carolina mnoge ustanove, koje 
nisu nego potvrde dosada postojećega prava običajnoga. U ovu ka- 
tegoriju valja uvrstiti osobito sve ustanove njegova zakonika, koje 
se odnose na materijalno pravo privatno, kao što i one malobrojne 
ustanove procesualnoga prava, koje je kralj bio primio u zakonik. 
Ali kao najvažniji dio ovoga zakonika moraju se smatrati one 
ustanove, koje se tiču državopravnih odnošaja. Ovimi ustanovami 
namjeravao je Karlo osigurati kraljevsku moć u zemlji proti razli- 
čitim prehvatom sa strane zemaljskoga plemstva i na toliko ju 
ojačiti, da se preprieči povratak onih buna plemićkih proti njihovomu 
vladaru, koje se od dobe kralja Premysla Otakara II. tako često 
ponavljabu. U tu svrhu zabrani Karlo u prvom redu zalaganje 
državnih dobar i gradovi, što no se je smatralo u prijašnja vre- 
mena kao najbolje sredstvo, kojim su se mogli zemaljski velikaši 
obogatiti na uštrb moći kraljevske i postići što neovisniji o toj 
moći položaj. 
Karlo IV. nastojao je svom snagom, čim je dobio g. 1333. kao 
markgrof Moravski upravu Česke i Moravske, da izplati malo po 
malo gradove krune, koji se nalažahu bez iznimke u rukuh zemalj- 
skih velikaša, kojim jih je kralj Ivan Lucemburžki lahkoumno, često 
za neznatne upravo svote bio založio. Uzprkos odporu, na kojije 
