O POSAVSKOJ HRVATSKOJ I O ZLATNIH NOVCIH. t21 
beljnim učine. 'Ta okrutnost bila bi ga ipak digla na novo proti 
Frankom, no sada tim uspjehom, da se napokon pod svojim vo- 
djom Porinom svoga nasilnika riešio; a da si tu slobodu učuva, 
umah se stavio pod okrilje rimske stolice. U tom valjda mu pomogli 
Bugari, koji su se u ovo doba (g. 826.) nalazili u ratu s Franki 
radi svojih prekodunavskih posjeda, kako ćemo dalje vidjeti. Franki 
tada i indje dosta zabavljeni, a borbom s Lijudevitom opamećeni i 
oslabljeni, nelatiše se umah oružja, da si osvetu izvojuju. I Krause 
(1 o. p. D1. 52.) misli, da ove sgode nemogu se pripisati dalmatin- 
skim Hrvatom ,et ad Pannonicos potius Slavos referendum esse“. 
Stoprv g. 838 nalazimo Ratboda, upravitelja iztočne franačke pokra- 
jine, gdje udara na Ratimira kneza posavskih Hrvata, i tjera u bjeg. 
Annales St. Rudberti Salisburg. ann. 8858. : , Exercitus Bavariorum 
contra Ratimarum ocolligitur“. 
Isto tako Auctariuwm Garstense ann. 839 (Pertz. Scrip. IX. 
170, 565). De conversione Bagoariorum pag. 11—12: ,(Priwina) 
de Vulgariis Ratimari ducis adiit regionem. Illoque tempore Hlu- 
dovicus rex Bogoariorum misit Ratbodum cum exercitu multo ad 
exterminandum Ratimarum  ducem, qui diffisus se defendi posse, 
in fugam versus est cum suis, qui caedem evaserunt. Fi pre- 
dictus Priwina substitit, et cum suis pertransivit Sava ,(V. Dimm- 
ler. Uber siidost. Marken. Archiv X. p. 29. Rački Arkiv IV. 40). 
Po Assemanu bio je Ratimir knezom prekogorske naime posav- 
ske Hrvatske s Bugari u savezu. Diimmler kaže o njem: ,wahr- 
scheinlich beherrschte er das Land zwischen Sau und Drau“. Lasno 
da je Ratimir bio iz roda Ljudevita Posavskoga kao što i Porn, te 
da su Franki po smrti ovoga zadnjega upotriebili možda u Posavskoj 
Hrvatskoj po njih uzpirene nastavše nemire, da si ju na novo prisvoje. 
Poslie Ratimira nalazimo Pribina. Ovaj, izagnan iz nitranske 
županije od Mojmira moravskoga (god. 830), pobježe najprije u 
franačku zemlju; zatim radi svadje sa Ratbodom, nadzirateljem 
iztočne granice, u Bugarsku, odatle pohiti u pomoć Ratimiru proti 
Frankom; ali se ovomu bez dvojbe izdajnički iznevjeri, i u od- 
lučnom času k Frankom prodje, od kojih radi te zasluge dobi pako 
Ratimirove zemlje i još nješto preko Drave, najprije u leno, a za- 
tim 14 listopada 848 kano vlastitost (Sr. Anonymus de Conv. Ca- 
rant. kod Kopitara Glag. Cloz. 74. Dobrowskys Cyrill_ u. Metod 
1823 p. 67. Diimmler. Gesch. d. Ostfrćin. Reichs I. 617. Kerčelić 
Not. Prel. p. 77 #td.). Spominje se u povelji Ljudevita kralja iztočne 
Franačke od god. 860: ,Briwuuinus fidelis dux noster (Fejćr I. 
