12 SIME LJUBIĆ, 
183)“. Pribina umrie oko god. 861 u ratu proti Rastislavu mo- 
ravskomu (Palasky I. 122). Nasliedi ga sin njegov Zčocel, koj se 
je ovim svietom razstavio god. 814—87T9. 
Duimmler (Sidčst. Marken p. 49) tvrdi, da Pribina i Kocel nisu 
vladali nad posavskom Hrvatskom, dali samo oko Blatna u gornjoj 
Panoniji. To bi bilo odveć stegnuti njihovu oblast, a bez razloga. Pri- 
bina dobi Ratimirove zemlje, a k tomu malo kašnje i one oko Blatna. 
Kocel htjede uskrisiti sriemsku prvostolnicu, a to nas već sjeća na Ko- 
celovu ondješnju oblast (Sr. sam. Diimmler Gesch. des Ostfr. Reichs 
II. 702). Dapače isti Diimmler, opisujući zgode sriemske biskupije 
Ćć Uber das pannonische Bisthum. Archiv fitr Kunde osterr. G.-Quel- 
len XIII. 187), kliče veoma dobro: , Unter- Pannonien bildete den 
Kern der Dičcese des Methodius,“ te dodaje da su Blumberger 
i drugi tražili ,den Sita des pannonischen Bischofs in der Ndhe 
von Sirmium, in dem zwischen Donau, Drau und Save befindlo- 
chen Ldndchen, pošto nema traga u izvorih o mjestu, gdje je on 
stolovao; no ipak da je vierovatnije, da je i Metod svoje sielo imao 
gdje i Kocel, u Moosburgu (Szalavar). Ovo je valjda poteklo s 
toga, što su ovi pisci držali, da tada Sirmiuma i nebiaše više, do- 
čim nam je poznato iz iztočnih poviestničkih vriela, da se je ovaj 
grad, višeputa razoren za barbarskih provala, ponovito dizao, i da 
je za X stoljeća i kašnje podosta cvao, kako nam je dobar svie- 
dok i sam Sermo naših novaca. U ostalom da je posavska Hrvat- 
ska i za Kocela spadala na franačku državu, to nam kaže list cara 
Ljudevita na cara Vasilija od god. 871 (Du Chesne, Serip. fer. 
Franc. III. 555): ,super castra nostra destructa, tot populis Sela- 
voniae nostrae in  captitate sine qualibet  parcitate  subtrac- 
tis, supra quam dict potest animum nostrum  commotum . . 
Nicetas quidem patricius . . . accepta quast per huiusmodi rem 
occasione, multas praedas ab ipsis Selavinis abstulit et qmbusdam 
castris direptis, eorum homines captivos aduxit. Ovo se nemože 
na druge protegnuti van na Posavske Hrvate, pošto Dalmatinski 
priznavali su tada vrhovnost istočnoga dvora i pomagali mu u 
Italiji (Const. Porph. de adm. imp. 6. 29. Vita Basil Mac. n. 
53—55). Ono bi nam napokon još bolje dokazala i ta okolnost, 
što poslie smrti Kocela Posavska Hrvatska kao što i sva Panonija 
bi sdružena sa Koruškom pod upravom Karlomana; a po smrti 
ovoga (god. 880) pade u ruke Karlomanova sina Arnulfa. 
Ali već god. 884 opet nalazimo Posavsku Hrvatsku pod svojim 
vlastitim knezom, a taj se Zvao Braclav; po Hansicziusu (Tom. 
