


O POSAVSKOJ HRVATSKOJ I O ZLATNIH NOVCIH. 139 
Thomislavo, Ungarinorum rex nomine Attila promovit ezercitum, ut 
debelaret euwm. Rex autem  Thomislavus fortis juvenis et robustus 
bellator  plurima bella cum eo commisit, et semper. eum in fugam 
convertit, genuitque  Thomislavus rex filiog et filias, et XIII. anno 
regni sui mortuus est. Sebeslavus filius eius succegsit“ ; itd. Za njega 
Vladislav isto fortis egtitit viribus kao što i brat mu Tomislav ; 
Atila mu kralj ugarski, s kojim se Tomislav neprestano borio itd.; 
a njegova zabluda diže se pako do najkrupnije smješnosti u pore- 
danju domaćih vladara, koje mu ovako: Ostrojil, Senundian, Sili- 
mir. Bladin, Ratomir, Zvonimir, Svetopulk, Svetolić, Vladislav, 
Tomislav itd. 
Magjari dakle nisu ni Hrvatskoj kao što ni Moravskoj od kori- 
sti bili; valjda su ju kadkad napali, ali joj ni stope zemlje neo- 
teli; u popa dukljanina nema vjere; Tomislav nije spojio Hrvat- 
ske u jedno tjelo. Kada su se dakle Hrvatske spojile? Njih spo- 
jenih nalazimo za Krešimira Petra: moralo se dakle ovo sdruženje 
medjutim dogoditi, t. j. od Tomislava do Petra Kresimira. 
Po Cedrenu, kako smo gori vidili, god. 1018. hrvatski kraljevi, 
braća Kresimir i Gojslav, stisnuti na iztoku od Vasilija predobite- 
lja Bugarske i Srbske a na zapadu od Mletčana nadošlih pod svo- 
Jim duždom Otonom, možda na migu iztočnoga dvora, u dalma- 
tinsko more, da one primorske gradove u viernosti, i u podanosti- 
utvrde," pripoznali su vrhovnost iztočne krune, te zato budu i po- 
častjeni naslovom patricija (Arcid. Thoma c. XIV.). Sermo, vojvoda 
ili samodržac Posavske Hrvatske sa sielom u Sirmiumu svom glav- 
nom mjestu, nehtjeć se pokoriti Vasilijevu nasilstvu, bude izdajni- 
čki smaknut, i tim Posavska Hrvatska bi iztočnomu carstvu pri- 
kovana. Naravno da uza sve časti primljene od iztočnoga dvora 
Kresimirovo domoljubno srdce nemogaše lasno pregorieti to, da iz- 
točnjaci banuju po hrvatskoj zemlji. Moralo mu srdce uzkipiti, te 
ga navesti, da pokuša, jeda li bi mogao svoju braču od silnika 
osloboditi. Valjda je on tada brata si Gojslava, koj mu se u toj 
! Piše Dandul ,nono ducis anno (1018) Cresimirus Croatorum  praest- 
dens, regionem Jadram et alias maritimas civitates Dalmatiae quotidianis ineur- 
stonibus inqmetat, a quibus dus requisitus, cum stolo eciit, et civitates tutavit, hos- 
tes in fugam vertit, et cives illarum in sua fidelitate et obedientia solidavit“. O 
predobiću dalmatinskih primorskih gradova nemože biti govora od strane 
hrvatske ni za sada, ni za prije od sada. Stoprv za Petra Kresimira dal- 
matinski primorski gradovi pripoznaše vlast hrvatske krune za prvi put 
kao svoju neposredno, ; | 
