ZAŠTO SLAVENI POŠTUJU  LIPU. 161 
»Die Linde, der heilige Baum der Slaven war (in Krain) auf 
Sehlossern, in Stidten und in Weilern, bei Adel, Biirger_ und 
Bauer in gleich hohem Ansehen. Wenn wir in Valvasor's bilder- 
reichem Schlosserbuche blittern, so sehen wir vor gar _ manchem 
Edelsitze de stattlichen Baum, wie wir demselben Baume auch 
noch heute begegnen, so z. B. in Laibachs niichster Niihe auf dem 
Sehlosse Rothenbiihel bei Stein.“! 
Što Radić ovdje piše za gospodske dvorove, sela i zaseoke, valja 
i za same gradove: svaki trg slavenskoga grada kitila je njekoć 
lipa. G. akademik I. Tkalčić opomenu me, da je takvo stablo bilo 
i u našem glavnom gradu Zagrebu jošte godine 1500. i to na tako 
zvanoj kaptolskoj pijaci blizu one kuće, koju su ovih danah poru- 
šili, kao što javljaju naročito kaptolski zapisnik zvan , Liber ruber“? 
i Krčelić." Kada i kako je te lipe nestalo, nespominju ljetopisci. 
Dan danas imamo u Zagrebu samo njekoliko ne baš starih lipah 
na ,gamuli“ u nadbiskupskom vrtu. U obće je nestajanjem na- 
rodnoga duha jenjalo bilo i sadjenje lipah kod nas. Mjesto lipe 
sadila su, najpače gospoda tudjinstvom opojena, kojekakvo drugo 
drveće, po imenu jablane, divlje kostanje, bagrene itd. Pa opet 
priznaju svi vještaci, da neima ljepšega osamce stojećega drveta 
od lipe, niti krasnijega šetališta od lipove ulice (Allee). 
Ovomu zanemarivanju lipe mnogo je uzrok i to, što u rastilih 
neima lipah na prodaju, nego ako jih želiš kamo nasaditi, treba 
Jih ljeti po gorah tražiti, zabilježiti (zabieliti), pa onda pod zimu 
presaditi — što je da kako dosta nepriličan posao. Inače se 


" Der Gartenbau in Krain. Eine kulturgesehichtliche Skizze.  (Illu- 
strirte Monatssehrift fiir Pomologie und die gesammte Giirtnerei. Wien 
1807 straB19 7) 
* Item volumus et inhibemus peieraciones, convicia et vituperia, 
precipue: bestie; et ne nomen dei superbenedictum per os eorum in 
vanum assumatur, firmissime committentes omnibus subjudicibus et offi- 
cialibus nostris, ut si hujusmodi blasphematores juraverint aut audive- 
rint, in penam publicam in cimeterio aut in mediastrium wlgo ober lipi 
imponant“. (Liber ruber ad annum 1542). 
* Historia ecelesiae zagrabiensis“ pag. 314: Episcopus Nicolaus 
Zelniezey, rectius Stepanić, illico post consecrationem , confabulationes 
omnes in templo et saeristia Canonicis vetuit, cum sit domus orationis ; 
quin citationes ante in ecclesia peragi usitatas  prohibuit; et quarum- 
piam causarum in sacristia decisionem et judicia, cum templa non es- 
sent curiae sed asyla. Quare in capitulari area, prope ćiam, pro tra- 
ctandis negotiis, domus extructa est. 
BSKTSKA! ZITIT) BE 
