ZAŠTO SLAVENI POŠTUJU LIPU. 163 
ljudih ima ondje mjesta. Akoprem je deblo sasvim šuplje, krošnja 
je ipak bujna; da pako lipa netruhne još više od vlage, poklopljena 
joj je ozgor šupljina daščicom. Tako će, mislim, jošte koju godinu 
poživljeti. A da moji nasljednici, kad pogine, nebudu bez lipe, po- . 
sadio sam prije OD godinah na drugoj strani dvorišta u krug pet 
lipah, koje će za koju godinu liepu sjenicu stvoriti.“ 
Ugledali se u ovaj lipoljubni primjer dvojice patriotah i drugi 
našinci ! 
Najstarija jugoslavenska lipa, koju poviest spominje, bila je Ka- 
čotićeva lipa kod Cernika u Slavoniji. 
O njoj pripovieda vjekopisac Kažotićev Baltazar Krčelić (Živle- 
nje bl. Gazotti Augustina, zagrebečkoga biskupa. Vu Zagrebu 
MDCCEXIVIE Str" 31 139.) 
»Po čem glas velik, kada bil bi Augustinu biškupu zagrebeč- 
komu," hotejuči vu poniznosti bolje napreduvati i milošć božanskeh 
zrok, svetost naimre svoju, zakriti, vu Cerniku jednu /ipu i zdenec 
tulikajše jeden ljuctvu je blagoslovil, i za vekivečno im vračtvo i 
svoje ljubavi i svetosti znamenje ostavil. Kaj potle obilno je izka- 
zano tak vu lipe, kak vu zdencu: pokeh dob vnoge zdravja mi- 
lošče po oveh zadoblene su. I akoprem vu ladanje tursko Cernik 
i mesta ona bila bi dospela, preštimanje vindar veliko od 'Turkov 
i lipa i voda imale su, i tuliko, da od vužganeh duplerov vnožine 
na lipe ona lipa do korena izgorela je bila, druga vindar iz ko- 
renja onoga izrasla je jednaku moć imajuća za vsakojačke vračiti 
betege. I dan današnji vu Cerniku pod skrbjum Patrov Franci- 
škanov z velikum ljudstva hasnum lipa i voda prebivaju, po kojeh 
i vezda milošče vnoge i čuda pripečaju se .............- 
Po plebanušu još živom (daklje g. 1147) i svoju faru ravnajučem 
zadoblenu milošču od lipe čul sem: ovoga naimre vnogo let noge 
bolele su, niti vnogeh barberov osebujna vračtva izvračiti ih mogla 
jesu. Dojduči vu cernički klošter k poštuvanem patrom frančiška- 
nom i onde čuvši spominek od lipe sv. Augustina, kada na poči- 
nek, vu sebi danu komoricu, bil bi odišel, ufanje vu boga posta- 
vivši, po prošnje Auguština, poslal je slugu svoga, da mu lipnoga 
listja donese: koje prijemši, zažganum verum, ostavivši barberske 
flaštre, na rane nog svojeh postavi, i vu jutro noge zdrave prez 
nikakve rane najde, hvalu dajuči bogu i Auguštinu.“ 
Što ovdje Krčelić pripovieda, to potvrdjuje stariji ljetopisac Ivan 
! Biskupovao je od god. 1303 do 1322. 
