ZAŠTO SLAVENI POŠTUJU LIPU. 183 
med, vosak nalazimo u svih Slavenah jošt i ove: matica, cslov. 
MATHINA, 4S. MaTKA (Maruna je sad u Rusah = greda), polj. 
macica, matka, čes. matice, sič. matica; trut, slov. trot, cslav. 
TPATB, YUS. TpyTEHE, polj. trad, trat, čes. troud, sič. trud, luž. 
tšut, njem. Drohne; roj, (ovako kod svih Slavenah), magj. raj, 
rum. por; sat, slov. set, sit, cslav. GBTE, rus. corp, njem. Wabe 
(od lat. favus); ul, ulište, slov. vulnjak, vulinjak, vulišče, cslav. 
OyJaeH, oyauu, rus. yaei, čes. oul, sič. polj. ul, bug. ulije. Hehn 
(u pomenutoj knjizi 425) kaže, da je pravo pčelarstvo došlo k Sla- 
venom od juga i zapada, tobože od Niemacah: tim bi ova potonja 
slavenska rieč dolazila od latinske alveus, alveare, i to sve samo 
zato, da se dokaže, kako su Slaveni pčelariti naučili od Niema- 
cah. Nego rieč vul znači do danas kod Slovenacah šuplje stablo, 
a ul kod Litvanah duplju: nije li to naravnije vrelo od alveus ? 
A da bi bili Slaveni, stanujući u pravom pčelištu, u lipovih šumah, 
naučili pčele poznavati i gojiti tek od Niemacah, kao što Gebhardi 
(Geschichte der Wenden 1. str. 42) naročito tvrdi, gdjeno su 
Niemci prebivali u hrastovih šumah, kamv pčela slabo i zaluta 
(jer se žirom nehrani) — to je upravo smiešno. Istina je protivno, 
naime da su bili Slaveni učitelji Nemcem, kao što u gospodarstvu 
u obće, tako napose i u pčelarstvu, i to ne samo drevni i prvi 
Slaveni, nego i najmladji, današnji, vide Dzierzon. 
Iz svega, što sam do sada naveo, razabire se bjelodano, da su 
već prastari Slaveni med u obče, a lipovac napose poznavali i 
cienili — pa kako nebi, kad su ga u svojih šumah silu božju 
imali, a drugoga sladkoga začina (n. pr. sladora) nije u njih bilo! 
Da potražimo sada, jesu-li i za drugi poglaviti produkt lipe znali, 
to jest, jesu-li poznavali i upotrebljavali njezino liko. I ovdje nam 
ide jezik u pomoć. Rieč lika, liko, likovina, rus. aeiko, bug. liko, 
češ. lYko, lejči, lejko, polj. lyko, luž. tyko, lykno, znači u obće 
lat. liber, njem. Bast, a napose lipovo liko. Dakle su ga već 
drevni Slaveni poznavali; a da su ga i upotrebljavali u predpo- 
vjestnoj dobi, onako kako i danas, tomu imamo znamenit dokaz u 
najstarijih českih i poljskih ljetopisih. 
lac de ovibus cum adipe agnorum et arietum, cum habundantia mellis et 
tritici, cum canavo et papavere et cuncti generis legumine“: 
(V. Herbordi dialogus de Ottone episeopo Bambergensi). 
Isto tako kaže pisac XII. vieka Willermus Tyrensis Historiae Lib. XX. 
cap. IV. u opisu Srbije, da Srbi obiluju mliekom, sirom, maslom, voskom 
i medom. 
