184 B. ŠULEK, 
Oko godine 690. zasjela je na češki priestol slavna Lijubuša 
(Libuše); nu ženska vlada nebijaše po ćudi češkoj gospodi: zato 
Ljubuša odabere za svoga supruga i vladaoca Pfemysla,  stadič- 
koga vlastelina. Narod joj povladi i pošalje poslanike u Stadice, 
da dovedu Piemysla na Višegrad kod Praga, gdje je bila stolica 
čeških vladalacah (za Pfemysla se povieda da je Prag utemeljio). 
O putovanju tih poslanikah k budućemu vladaocu piše češki ljeto- 
pisac. Dalimil (živio oko god. 1314), da su ga zatekli u polju gdje 
ore, a obučen je u crevlje (škornč) od lipova lika; o ramenih mu 
visi torba takodjer od lika, iz koje izvadi hljeb i sir, te ponudi 
poslanike. 
»P4ni po koni poiedai, 
až Bieliny feky doidu, 
dle tćj šeky k6n poteče, 
na iednu dlehl piiteče, 
na niež or4 muž veliky, 
obinuv sve nohy lyky. 
Posah k lyčenej kabeli, 
vynie sir a pecen veli, 
poče na radlici jesti, 
panov prosi podle sebe sjesti.“ 
Da su bile te Prfemyslove škornje uprav od lipova lika, to za- 
bilježi drugi česki ljetopisac, Hajek z Libočan (živio oko g. 1940) 
On piše: ,Pfemysl kizal sobč podati tčevic lyčenych, v kterych 
obyčej mčl dšivč choditi, kterež byl i sim svi ruk4 ušil lyčim 2 
kor lipovijeh; ty hned za nadra vloživ svuoj konj obr4til.“! 
Da ovo nije pusta priča nego istinit dogodjaj, to potvrdjuje 
treći češki ljetopisac Cosmas pragensis (7 1125), pišući: ,Przemysl 
tollit secum suos cothurnos ex _omni parte subere consutos; quos 
fecit servari in posterum et servantur Wissegrad in camera ducis 
usque hodie.“ Kosmas pripovieda, da su te škornje ondje čuvane 
po zapoviedi samoga Pfemysla, koji reče: ,Faciam eos in aevum 
servari, ut nostri posteri sciant, unde sint orti.“ Češki vladaoci 
obuvali su te ,Jauru,“ kad su zasjedali na priestol, onako kao 
što obuvaju ugarski kralji crevlje svetoga Stjepana. Samo što 

* Kronika česka od Vaclava Hajka z Libočan. Nove vydani v Praze 
1817. str. XL 
