ZAŠTO SLAVENI POŠTUJU LIPU. 185 
Pfemyslovih škornjah neima više, bit će izgorjele i s Višegradom, 
kad su ga Pražani god. 1420. na juriš osvojili, pa razorili. 
Isto javljaju poljski ljetopisci za praotca poljskih vladalacah 
Piasta, da je nosio opanke od lipova lika. Roepell tu priču poteže 
na Leška.! 
Iz riečih Kosmasa domišljamo se, da su za Piemysla, kao što 
i dan danas u Ruskoj, ratari nosili obuću i torbu od lipova lika. 
— I tomu se lasno dovijamo, da su drevni Slaveni uz liko od lipova 
stabla i samu lipovinu kojekako upotrebljavali, osobito za drvene 
stvari, koje treba da budu lake. Ako jošt uzmemo na um. kako 
jih je lipa svojim evietom i lišćem od bolestih liečila i med jim 
namicala; kako jim je zimi štitila kuću od sjevera, a ljeti debeli 
hladak činila i po njihovu mišljenju jošt i od groma ju čuvala — 
nećemo se čuditi, što jim je lipa uz toliku svestranu korist* najviše 
bila omilila. 
Da ovo nije pusto nagadjanje, tomu imamo živ dokaz kod grada 
Pirica u Pomorju (Pyritz in Pommern). 
Pomorski Slaveni otimali su se najdulje kršćenju. Jošt u početku 
XII. vieka bili su u obće pogani. Samo gdjekoji je potajno pria- 
njao za novu vjeru; al se nije usudio javno ju izpovjediti, jer su 
im bili kršćeni susjedi Poljaci, nastojeći jih podjarmiti, omrazili 
vjeru kršćansku. Napokon podje za rukom Otonu, biskupu bam- 

' Roepell Dr. Rich. Geschichte Polens 1840. I. 76.: 
» Lesehek ein armer Jiingling mit Bastsehuhen und grobem Mantel nimmt 
Theil an dem Wettkampfe um die Krone, er wird zum Kčnig erhoben und 
vererbt die Wiirde auf die Nachkommen“ 
> W piesniach i przyslowiach ludćw stowianskich lipa rawnie jak u nas 
ma miejsee. -— I nie dziw, može wiecej žadne drzewo tyle užytk&w nie 
przynosilo w dawnyeh wiekoch. ( Wojcicki ,Zarysy domove. Str. 224). 
Isto misli idr. Grgur Krek, profesor na gradačkom sveučilištu. On 
mi piše : 
» Od nekdaj se nam pripoveduje, da so stari Slovani izmed vseh dreves 
posebno lipo čestili in tudi v navadnem življenju čujemo ravno toliko o 
slovenskej lipi kakor o nemškem hrastu. Jaz si stvar prilično tako le tol- 
mačim : Lipa ni nigdje u Evropi bolj domača, nego na onem teritoriji ka- 
mor danes stavimo prvotna bivališča še ne razdeljenega slovanskega ple- 
mena. Da je bila tedaj lipa našim pradedom prav dobro znana, že iz nave- 
denega izvira, a poleg tega na isto meri tudi občeslovanska beseda za to 
drevo: stsl. lipa od kor. lip, skr. lip, staro-visokon. klib, litv. in lot. lip 
ui: I&pa, pruss. lipe, lot. leepa = sl. lipa). Blizu je z našo lipo gr. žemew 
==>.B). lupiti, lit. lupti in strviskn. loft je drevesna skorja. Za grah luščiti 
imajo še danes nemški Štajerci besedo liiften (ef, slov. b in p == nemšk. 
