190 ST. NOVAKOVIĆ, 
u svakom pogledu, koji glasi: mne Mu AlcTb  EBNAgHKA  XpucToch 
KH CNPHIETH MH EENBIJE WQAPBCTEHI AHMAHMOHO HP NpbEOIE 
ZNAMENHIE IJAPbCKATO YPRTOTA, HIKE KCA NOBPE BCTPAIUHONITS MH NO ZAKONH 
BCTARAENNOM&  RBCEYRCTNATO  ZBOpA HIGE OTK NIpTKNE FOCNOJHNOMH H 
POJMITEMEMA IJApCTRA MH CE€TO NoynuBmHMb Wapeub itd. U životu pak 
istoga vladaoca, koji je pisao patrijarah Pajsije (1614—1646), te 
koji je 1. Ruvarac štampao u Glasniku XXII., dakle poslije izda- 
nja Daničićevog i Miklošićevog rječnika, nalazi se na str. 222 
ovako mjesto, koje govori o materi Uroševoj nad mrtvim Urošem: 
H OVMONH NPEACTATEMA  OTKPHTH  PAKOV H BHJIETH, H TOFJA FOpulI KI- 
NOCTb GBICTb MH PBIJANIE HP OKBNNO, H ONOGHZMETA, H JAPCKOMO KAHN H- 
MOO TEIO OBNATNETH H OVEPOVCOMb NOKPHKAIETb IHIJE 
iro. Ako i ne bi bilo teško prvo mjesto složiti s gore navedenim 
jelinskim značenjem riječi dtadnua u grčkim i latinskim rječnicima, 
ovo drugo mjesto sa svijem se tome protivi. Tu protivnost bilo bi 
mogućno izgladiti, odbijajući na netačno razumijevanje poznoga 
pisca. Ali i to smije biti tek poslije pažljivoga ispita i poregjenja 
s drugim pouzdanijim izvorima, jer se često dogagja, da se u 
poznim izvorima nagju tradicijom sačuvane vrlo stare stvari. Za 
starine i pojedinosti krunidbenih ceremonija srpskih jedva bi se 
moglo naći za taku tradiciju vjerodostojnije mjesto od patrijaraškog 
dvora srpskog. Onaj pak tekst imamo od patrijarha Pajsija, koji 
megju svjema poznijim patrijarsima veoma značajno mjesto zau- 
zima. Toga radi držim, da predmet potpuno zaslužuje ispit, koji 
sam mu ovdje rad pokloniti. 
Tako, prvo, riječ gum guma nije česta u spomenicima našim. U 
Miklošićevim Monumenta serbica kao da dolazi samo na gore na- 
vedenom mjestu, koje jedino i Daničić u Rječniku spominje. Mi- 
klošić u svom Lexiconu pominje kao izvore uz AHAJHMA U AHHLAHMA: 
tipik hilandarski, Monumenta serbica, homilije Zlatoustove pisane 
pod Ovčarem na Moravi a sad u Ljubljani, zbornik kirilobjelozer- 
skog manastira i Mihanovićev rukopis priče o Aleksandru. Radi 
našega istraživanja u pogledu značenja te riječi u ceremoniji kru- 
nisanja svi se ti izvori svode opet na gore navedeno mjesto u 
Mon. Serb., pošto je sve ostalo ili strogo crkveno ili prost prijevod 
s grčkog, kao što je priča o Aleksandru. "Toga radi ostaje nam 
da promotrimo iz bliže gore navedena dva mjesta. 
Na prvom od ta dva mjesta upotrebljena je riječ gumaguma kao 
znamenje carske krunidbe, a na drugom ona se mnogo jasnije spo- 
ominje kao nekakav naročiti carski komad u odijelu. Toga radi po- 
