210 J. TORBAR, 
uspio, ali prema onodobnomu stanju matematičkih znanosti nije mu 
teorija mogla biti podpuna, te se je mogla dopuniti tekar poslije 
kako je Newton obreo zakone o lamanju svjetla. Na temelju New- 
tonove teorije popunio je de Dominisov nauk o duzi te ovaj pojav 
podpuno protumačio Descartes, koje tumačenje, podkriepivši ga višom 
analizom, objasniše osobito Young, Airy, kojih se i ja u ovoj raz- 
pravi držim. 
Recimo da imademo okruglu kap vode, na koju padaju sunčane 
zrake. Ove će se stranom razpršiti s izbočite površine kapi te raz- 
svietliti oblak i padajuću kišu tako, da će se oboje vidjeti. Razpr- 
šene zrake nemogu ništa doprinieti postanku duge. Ovoj svrsi će 
odgovoriti samo nekoje od onih zraka, koje probiju u kap te se 
s nutarnje šuplje površine, pošto se, kako su se prelomile, odraze 
i opet na protivnoj strani iz kapi izidu. O smjeru, kojim unišle zrake 
iz vodene kapi izlaze visi postanak duge, a smjer opet daje kut, 
pod kojim zraka o kap udari, dakle dorazni kut. Jer ima dorazni 
kut, pod kojim zrake sunčane udare o kap tako, da poslije dvo- 
kratnoga loma i jednokratnoga odraza izlaze gotovo uzporednim 
smjerom iz kapi i do motriočeva oka dopru. Pod takovim kutom 
na kap pale a onda izišle i do oka doprle zrake zovemo uspješ- 
nimi. Zrake koje pod drugimi kutovi udaraju na kap, nemogu doći 
do oka, ostanu dakle bez svakoga uspjeha. Na uspješnosti dakle 
uzporedno izlazećih zraka osniva se tumačenje ne samo glavne nego 
i drugotnih duga. Prije svega valja da se pronadje onaj kut 
i, pod kojim tre- s 
ba da padnu zra- Pozo 
ke na kap, da po- 
slije izidu uzpo- S 
rednim smjerom 
te budu  uspješ- 
nimi. 
Mad 
s 
Budi nam kap 
vode prosjekom 
abga. Sunčana 
zraka 4, koja 
pada središtem o 
ostane  nelomlje- 
na te se odbija 
sama u sebe na- 
trag; = drugačije Lik 1. 

