OB OPTICI MARKANTUNA DE DOMINIS PaWi 
površine nemogu zrake do nas odrazivati, što su kaplje jedno od 
nas predaleko, a drugo što jim je površina odviše izbočita. Nu 
s nutrnje suncu obraćene šuplje površine da se zrake mogu tako 
odbijati da do našega oka dopru. Ali de Dominis navadja i doka- 
zuje, da se sunčane zrake uz odraz i lamlju, da je dakle za po- 
stanak duge potrebito lamanje i odrazivanje svjetla. Poznato je iz 
optike, da se mnogo sunčanih zraka lamanjem i odbijanjem u kap- 
ljicah izgubi te dolaze do našega oka samo neke od njih, koje čine 
da dugu s uspjehom možemo motriti, s toga se i zovu uspješne 
zrake. Ja sam malo prije naznačio uvjete, o kojih visi uspješnost 
takovih zraka. Dok nije bio pronadjen exponent lamanja vode, niti 
nisu bili poznati odnošaji kutova lomnih prema odraznim, nisu se 
mogli potanko ustanoviti uvjeti, o kojih visi uspješnost prelomlje- 
nih i odraženih zraka. U bitnosti naznačio je ipak de Dominis one 
uvjete. Iz nebrojenih naime kapljica, veli M., poslati će sunce na- 
šemu oku prelomljene te onda odražene samo one zrake, koje pod 
jednakimi kutovi udaraju o vodene kaplje, te se pod jednakimi ku- 
tovi i odbijaju Buduć da se sunčane zrake sasvim simetričke 
napram suncu i motriočevu oku postavljenih kapi prema njegovu 
oku odbijaju, nastat će s ovakova odbijanja šaren čunj, kojemu je 
šiljak u motriočevu oku, dočim inu se osnovnica baca na oblak. 
Ova na oblak bačena osnovnica čini onaj krug, što ga dugom zo- 
vemo. Šiljak čunja, t. j. središte duge, motriočevo oko i sunce leže 
u jednom pravcu. Ovako točno mislim da prije Markantuna nije 
nitko opisao položaj i matematički lik duge. Ovoijeste ona strana 
ovoga pojava, s koje ubilježi poviest de Dominisa kao prvoga uče- 
njaka, koj je postanak duge temeljito protumačio. 
De Dominis je pokušao da i šarenost duge protumači, ali ovdje 
je ostao kod Aristotela. Da nebude bio prekinuo svoj rad na ovom 
polju, posvetiv se kašnje drugim poslovom, moguće da bi bio rie- 
šio zadatak, kojim se je veliki Newton kašnje proslavio, jer kako 
se iz njegovih rieči razabirati može, nije bio daleko od riešenja. — 
zAko se u stanovitoj visini napram suncu, okomitom kroz sunce 1 
motriočevo oko položenom ravninom drži staklena vodom napu- 
njena kruglja, vidi se s dolnje strane svietla pruga, u kojoj su sve 
boje prirodnoga pojava“. Iz ovih riečih i mnogih onih mjesta u 
njegovoj optici, gdje govori, kako se u staklenih prizmah glavne 
boje duge vide, može se razabrati, da nije bio daleko od pravoga 
kuta. Sasvim tim nije mogao odkriti i protumačiti pravi izvor bo- 
NAI VA XLI. l4a 
