218 J. TORBAR, 
jam, već se je poveo za Aristotolom držeći, da različite boje dolaze 
s toga, što odraženo sunčano svjetlo prolazi gustom i neprozračnom 
vlagom: et sane lumen coloraturom ob admistionem apacitatis ipsi- 
usmet vaporis sive aquae jam fere concretae, et ob debilitatem 
etiam illam, quam secum fert natura reflexionis, et denique ob di- 
stantiam, quae intercedit inter o culum et vaporem.! 
Red kojim boje u duzi sliede nije nitko, veli Markautun, pro- 
tumačio, dočim je njemu jasan, jer se osniva na odrazu i lamauju 
svjetla: Ako naime sunčane zrake 
padaju s A (lik 83.) na kapi vode 
B, Ci D,a A E vam bude hori- 
zonat, onda će se sunčano svjetlo, 
pošto se prelomilo, odbiti pod razli- 
čitimi prema prvobitnoj zraci A B 
većimi ili manjimi kutovi te će ona 
odražena zraka biti najsvjetlija, ko- 
joj bude odrazni kut najveći, a ona 
najtamnija, kojoj je kut namanji. 
Prema tomu će biti zraka BF, bu- 
dući kut A B_F najveći, najsvjetlija 
t.j. crvena jer sjekući najmanji dio 
kaplje Bb ima najmanjim dielom 
neprozračene vlage proći, dakle joj 
najmanje svjetla uzeto; .B G manje 
svjetla, dakle zelena, jer ima većim 
dielom kaplje Be proči, dakle joj 
je više svjetla oduzeto, a B _H naj- 
tamnija ljubičasta. 
Kao što sam već napomenuo, Ari- 
stotel nije pravo shvatio krug, što 
ga duga na nebu savije, dočim ga 
je de Dominis upravo onako protu- 
mačio, kako po današnjoj nauci sliedi. 
S visinom sunca nad horizontoln, raz- 
pravlja Markantun, mienja se i vi- 
sina kruga nad horizontom. Ako je 
ll 

BI 
Lik 3. 
sunce i motrioc upravo u horizontu, vidi se polovica okruga te mu 
je visina najveća. Ako je čovjek na uzvišenu mjestu, vidjet će ga 
'* Op. cit. cap. XIII. p. 56. 
