PRINOS K NAGLASU U (NOVO)SLOVENSKOM JEZIKU. 31 
plur. 
nom. = vode, vod&, vodč ; dvce, oveć, ovcš 
voc. v6de, vode, Ovce, vveć 
acc. = vode, vod&, vodč; dvce, ovcć, oveč 
gen. = v0d, v6d, vod4; (dvec,) ć6vec, ovAc, ovc4, ovec 
o (vodam, vodim, vodim, vodćm 
> ldvcam, ove&m, oveim, ovećm 
loc. vodah, vodah, vodćh; dvcah, ovcah, ovećh 
inst. = vodami, vodami (vodami); dvcami, ovcami (ovcami). 
dual: 
nom. ace. = vodi; dvci 
voc. vodi; 6vci 
dat. instr. = vodama, vodama (vodama) ; dvcama, ovcima, (ovcama) 
gen i lo. = kao u plur. 
Kad dolaze ovake rieči s predlogom u acc. može im se * pre- 
tvoriti i često se pretvara na * na predzadnjoj slovci, to jest na 0 
ili €: pred vćžo, pod zemljo, na noge, na vodo, na Ea v goOre 
itd. Kada se ima tako naglašati, to je mučno opredieliti. Škrabec 
pag. 12 veli: za predstoječimi predlogi ostane naglas na svojem 
mestu (to je na o ili e) le da se naglašeni zlog (== slovka) raz- 
tegne. To velja se ve da le takrat, kedar se rabi tako ime z do- 
tičnim predlogom v najnavadnejšem pomenu, posebno na vprašanje: 
kam? sicer pa, posebno na vprašanje: po kaj? na kaj? v kaj? 
itd. rabimo navadni naglas: ,Kam so šli mati?“ Po vodo, ,Po kaj 
so šli?“ Po vodo. ,Kam gledaš?“ V vodo. ,V kaj gledaš?“ V 
vodo. ,Kam gremo?“ Pod goro »Pod kaj se je skril tisti zmaj ?#“ 
Pod goro. 
Po mojem sluhu a i po Žepićevu ima plur. gen. kad se zavr- 
šuje na a, na tom a “: gor4, voda, želji itd. Zar se po Doljenskoj 
govori to a potisnuto? U Škrabca pag. 27. čitam: gora, voda, 
pola, to je == gorA, voda, pola. 
Ima rieči, koje su svoj pravi ili izvorni naglas zamienile njeke 
u svih krajih, njeke samo po njekojih mjestih a njeke samo u 
pojedinih padežih, n. p. roka manus izgovara se po Gorenskoj 
roka (Kopitar 248: roka), a drugdje r6ka (Levstik 17: r6ka) 
prema štokavskomu riika (čakavski ruka). 
Za pomenuto skakanje naglasa na padežni nastavak držim da 
treba navesti koliko toliko primjera iz starijih i novijih knjiga. Za 
kranjštinu ograničio sam se navlaš na knjige štampane ne poslije 
