PRINOS K NAGLASU U (NOVO)SLOVENSKOM JEZIKU. 63 
dablja grešnike mrtvečkem grobom ali lesom izvuna lepem, znutra 
punem smrada i vonjbć. 
zčmlja, sing. acc. zemlji, gasp. 1/893: tri krat sunce zem- 
lj& obhodi; sing. gen. zemlj €, (perg. zemlje 45: v jednom je 
kraljevom plugu poldrugo sto oranj zemlje; 56: na lyci zem- 
lje mora biti takovo občinsko posvedočenie; 27. 30. 51); zagr. 
IV/1. 27: glas krvi brata tvojega Abela kriči k mene od zemlja; 
zagr. IV/1. 98: ni li ovo on vsamoguči kralj neba i zemlje? 
zagr. IV/1. 106: naj se čuvaju i boje, da jim g. bog pred očima 
ne zapre vrata zemlja obečane ; zagr. IV/1. 113: Adam je bil od 
boga iz zemlje stvorjen; zagr. IV/1. 116: hitela se je na kolena 
svoja pred noge njegove s čellom tja do črne zemlje prignjena ; 
zagr. IV/1. 127: Adama i Evu stvoril je bog iz zemlja; zagr. 
IV/1. 1837: ni li bil Adam od g. boga stvorjen iz zemlja na kip 
božanski? zagr. IV/l. 163: stvoril je iz šake zemlja Adama; 
ZADIRE V IE 1O4S DIG 218 EV 2 A1: :1112:2115;/ 123: 163; VTT. 
21. 62. 198. 1817 ete. gasp. 1/708: obzn&ni odhiijanje Tomaša 
iz latinske zemljć vu francuzkn; gasp. 1/086: zapazi jednu lojtru 
od zemljć do neba dosigajuču; gasp. 1/893: iz zemljć vstati 
ne hotel, itd. mat. Đ27: ne poznate nego jedino dobra vremenita i 
priprosta zemlj ć; sing. instr. zemljim, krajč. 354; zemlj&im 
treseš; plur. gen. zem6lj, zemalj, perg. 31. 46: zemyel; 
perg. 14. 29: zemyeli (== zemlj); mat. D36: cello letto trudite 
sei potite vu obdeljavanju vaših zemalj. 
zdrja, sing. gen. zorj6, zagr. IV/I 244: kada je vu jutro vi- 
delo iz zorjč izhagjati presvetlo sunce. 
žčlja, sing. instr. željam, gasp. 1/490: zažganum željim 
svojim tugujuča; gasp. 1/665; z goričum željim izkriknul je. 
žena, sing. gen. žćn€, perg. 16: sselo bi ono imyenie na ženu 
i zosp6ćt od ženć na muža; (perg. 31: je svoje žene pyeneze 
potrošil; perg. 11. 34. 35. 92.) zagr. IV/1. 15: spomina se od 
Ivana Malateste zarazitela pravoga brata i ženč svoje zakonske; 
zagr. IV/1l. 71: izpuniti volju žennč svoje; zagr. IV/1. 80: ostavi 
človek oca i matter i držal se bode žen nšč svoje; zagr. IV/ 102: 
mužka zapoved zvrhu žennč ni kakti kojega gospodina zvrhu ro- 
binje svoje; zagr. IV/1. 103: muž glava je ženna; zagr. IV]/I. 
181; V/2. 4. 23 ete. mat. 14: kakov sram bude žennć, divojke 
one, koja . . . ? gasp. 1/1710: kajti od ženć rodjen ženami paj- 
dašiti se ne smem ; sing. instr. ženfim. perg. 35: dokle je s svo- 
jum ženuum vkup bil; perg. 34: naskup s svojum ženuum i 
