T4 M. VALJAVEO, 
dual. 
nom. = lepbti deždli hčrcežici 
voc. = lepćti dežćli hćrcežici 
acc. lepdti dežšli hčrcežici 
gen. = lepćt, lep6t dežćl, dežćl hšrcežic 
dat. lepdtama = dežčlama = hčrcežicama 
loc. lepdtah dežčlah hčrcežicah 
instr.  lepotama = dežčlama = hčrcežicama. 
Kako se dvoslovčanim riečim s “ na predzadnjoj slovci mienja na- 
glas, tako mislio bi čovjek treba da se mienja i u tro- i višeslov- 
čanih sna predzadnjoj slovci. Valjda je njekoč tako i bilo, jer 
se nalaze tragovi koji na to slute. Iz naroda poznata je meni je- 
dina rieč dežčla i to sing. acc. dežel6, gen. dežele, instr. dežel6; 
plur. nom. voc. acc. deželč, gen. dežel4, dat. deželam, loc. deže- 
lih, instr. deželami; dual. dat. instr. deželama; Uz dežčla nagla- 
šuje se i dežćla, a rabi i dežćl gen. deželi; ugr. držela. U knjigah 
našo sam do sele ovo 
P 
a) u kranjskih. 
dežala, sing. acc. dežel6, kor. 1/2. 13: zazvenčalo je strašn6 — 
sliši se v deveto deželć6; — sing. gen. dežel&, dalm. lev. 18: 
takove gnusnobe so ty ludje lete deželć delali; dalm. deut. 28: 
sad tvoje deželć; dalm. jud. 8: od jutrove deželć; dalm. ezeh. 
1: tako pravi gospud od Izraelske deželć; ibid. konec gre sem, 
konec čez vse štiri kraje deželć; dalm. daniel 11: inu on se bo 
zupet vrnil h' tem tabrom svoje deželć; dalm. josve 5: so te 
deželć žitu jedli; dalm. u predgovoru k ezeh: de bi se onij 
redle inu trdnu boga inu svoje deželć držali 
gospoda, sing. instr. gospodć6, kast. cil. 14: kateri se z 
veliko gospodć ne prepira; rog. 403: u mej veliko gospodo; 
254: iz drugo gospodd; a 347: u mej usd gosp6do. 
hudoba, sing. gen. hudobe€, dalm. jerem. 7: za volo mojega 
folka hudobć; dalm. jerem. 22: moraš k špotu inu sramoti biti 
za volo vse tvoje hudobć; dalm. evmat. 23: znotraj ste vy polni 
hinavščine inu hudobć; sch&n. 151: držimo velikanuč nikar v 
kvasu (,quassu“) te hudobć inu lotrye; kast. cil. 119: koliku 
je tega svit4 hudob?a; 253: je dosti hudobš na svejty, 
lepdta, sing. gen. lepot&, dalm. sus: de bi se nagledala nje 
lipotć. 
