LUČBARSKE RADNJE. 103 
čimlje, jer neće moći uspjeti, kako se i sam osvjedočih kod gdje- 
kojih pčelara. Da se bolivo neuvučeili nenaslaže u leta, (Flugloch) 
gdje se pčele najviše sakupljaju, namažu se ova svake večeri 
razkuživom br. III. 
Košnice, u kojih ima samo četvrtina truhla legla, mogu se pri- 
rediti, da pčele i nadalje u nih živiti mogu, ako se truhle stanice 
odstrane. Ovakove stanice se unište, dočim se izvade malenim pro- 
ciepkom, (Pincette) umočenim u razkužilo pod brojem I. navedenim, 
a zatim istom tekućinom s arosseurom oškrope. 
U župah pako, u kojih imade polovica ili tri četvrtine truhloga 
legla, uništi se sve saće, košnice se izperu razkužilom broj I., a 
pčele: same tekućinom broj II. poškrope. Zatim se postave natrag, 
da iz nova počmu raditi. 
Akoprem navedene postupke rabeć, tako uspijemo, da možemo 
biti posve zadovoljni, to nam ipak ovakovo liečenje prilično dugo 
vrieme traje, dočim moramo neprestance kroz trideset ili četrdeset 
dana razkuživati. Mnogo brže ćemo uspjeti, kada budemo razkuži- 
vali kako je navedeno, i2 vana, ali ujedno budemo liečili i 22 nutra 
t. j. kada utisnemo saliciljske kiseline i u sam bolestni ustroj pčela. 
U ovu svrhu napravi se sirup iz saliciljske kiseline, dočim se raz- 
kuha pol kilogramma voćnoga ili gvozdena sladora ili meda, pol 
kilogramma burakova sladora, i deset kubič. centim. normalne oto- 
pine saliciljske kiseline u jednom litru vode i u boce do porabe 
spravi. 
Podaje li čovjek na truhležu bolujućim pčelam u plitkih posudah 
ove sladornjače (Saceharat) kroz 14 dana, svaki dan oko '/,, litra 
na župu, to će brzo opaziti, kako ju pčele rado jedu. Saliciljskom 
kiselinom, što ju pčele na ovaj način užiju, ozdrave brže, nego bi 
se i nadao, a da su ozdravile, svjedokom su nam svaki put novo 
saće i mlado leglo, oko kojega živahno nastoje. Na truhležu bolu- 
juče, ali manje okužene (inficirane) pčelce, kojim se leglo i saće 
ostavi, možemo takodjer sladornjačom saliciljske kiseline hraniti, ali 
obzirom na mlado leglo, nesmijemo sirupu nego polovicu napome- 
njene množine saliciljske kiseline primješati, jer je dokazano, da su 
žešće otopine leglu naškodile. — Sve do sada napomenjeno izpu- 
nilo nam je nade, kojimi smo se na saliciljsku kiselinu obratili, 
dočim nadjosmo u njoj krepko sredstvo bez ikakove pogibelji proti 
neizliečivoj dosada pčelinjoj bolesti, tim više, što se i pčele same 
rado hrane razkužnom ovom tvari. Da navedem konkretan, osobito 
poučan primjer, kako saliciljska kiselina može da pčelinjake razkuži 
