Bartolomije Georgijević, 
Hrvat, pisac šesnaestoga vieka. 
OD DOPISUJUĆEGA ČLANA CEDOMILJA MIJATOVIĆA. 
Čitano u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije znanosti 
i umjetnosti 25. listopada 1877. 
U Šafarikovom djelu ,Geschichte des slavisehen Schriftthums“ 
(III, 283) pominje se Bartolomije Georgijević kao pisac nekolikih 
djela svjetskog sadržaja. Poimence se tamo navodi: 
1. De Turcarum Ritu et Ceremoniis Parisiis, 1949, 16"; 
2 De origine imperatorum Turcorum brevia capita; adjectus est 
libellus de 'Turcorum moribus ete. Lugduni Bataviae_ 1553, 12". 
A _ od ovog istog djela pominju se još i izdanja od god. 1560 i 1962 
Viteb.; 1578 Lugd. Bataviae). 
3. Barth. Georgiewicz Turkenbiichlein, ganz wahrhaftige und 
aber erbiirmliche Besehreibung von der Pein, Marter, Schmerzen 
und Tyranney so die Tiircken den gefangenen Christen etc. anthun, 
auch von ihren Ceremonien, Policien, Kriegen, Feldbau, Gebriiuchen 
etc. mit angehingten Dialogis turekish und slavonisch ete. iibersetzt 
von Johann Zsehorn. Strassburg, 1958, 8%. 
Već iz toga što Šafarik pominje tri razna djela Georgijevićeva, 
i još od jednoga četiri izdanja u 25 godina a od drugoga njemački 
prievod, dalo bi osnova misliti, da je Georgijević pisac nešto višeg 
nego običnog značaja. 
I ja sam prije svojih 12 godina na biblioteci u Monakovu zapa- 
zio veliki broj izdanja Georgijevićevih djela u XVI vieku, i na to 
sam mimogred obratio pažnju u jednom mom članku štampanom 
u ,Vili“ godine 1866. 
Nego ni Šafariku nisu poznata bila sva djela Greorgijevića, niti 
se je inače što o njima do sada bliže znalo, te da bi se tome čo- 
vjeku dalo u književnosti i u historiji ono mjesto, koje on zaslužuje. 
Prolazeći ovoga ljeta kroz Beč i Monakovo svratih na tamošnje 
