O parasitskih gutturalih iza dentalah u litavskih 
i slavenskih jezicih'. 
Citao u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije znanosti 
i umjetnosti 4 ožujka 1875. 
PRAVI ČLAN DR. LAVOSLAV GEITLER. 
S. 1. Medju čestimi pojavi eufonijskoga umetanja suglasah u li- 
tavskih i slavenskih jezicih iztiče se njeka osobito zanimiva do sada 
malo ne sasvime nepoznata fonetska struja, po kojoj seiza svako- 
jakih korienitih, osnovnih“i suffixalnih dentalah uvuče suglas po- 
svema parasitske naravi, X i g. 
Već Šafašik nasluti taj pojav. On kaže u svojoj g. 1846 napi- 
sanoj još i sada čitanja vriednoj razpravi ,O šižent koFemitv a kme- 
nitv“ (Sebranć Spisy p. 480): ,Kadkada se č iza d i # dodaje, te 
se u takom slučaju dotični zubnici izrinu, na pr. paruTu (velle) 
mjesto pa(a)yuTu od pan, itd.“. 
Njemu dakako nije za rukom pošlo, da ovaj čisto fonetski po- 
jav odluči od slučajevah, koje zovemo širenjem korienah te osnovah, 
te koje je nauka od onoga doba točnije izpitala ili barem nasto- 
jala narav njihovu točnije definovati. Razumije se, da se n. pr. 
slučaj Tovkt_ (pinque) uz Turu (pinguescere, korien fu) nemože 
smatrati istovjetnim sa dvojakom formom :KviTk smwviyh (bilis). U 
prvom slučaju postaje od koriena tu tako zvani sekundarni korien 
tuk, time što se pomočju recimo determinativnoga & dalje izvede, 
razširi, dočim se kod druge rieči s razlogah čisto eufonijskih (ma- 
kar i nedokučljivih) umetnu & iza 2: * mwn(T)Kn mwvEyn. Ovomu & 
pripisujemo čisto fonetsko, nipošto formalno značenje. Nije Šafašik 
takodjer pogodio pravu historijsku narav ovomu pojavu. On kaže, 
da se iza ti d dodaje č, dočim se dodaje samo k. Ovo & dakako 
moglo je pred mehkim samoglasom prieći u č tada, kada u raz- 
mierno kasnije doba slavenštinom zavlada zakon o pomehčanju 
gutturalah. Ovo isto valja i za umetnuto g, kad se promieni u ž. 
! Vidi Rad jugoslav. akad. XLI. ,O parasitskih sibilantih iza gut- 
turalah u slavenštini“, uvodna primjetba br. 15 i br. 16. 
