z u srpsko -slovenskoj i bugarsko - slovenskoj 
književnosti od XV. vijeka na dalje. 
OD DOPISUJUĆEGA ČLANA PROF. STOJANA NOVAKOVIĆA. 
(Predano u sjednici filologičko - historičkoga razreda jugoslavenske akademije 
znanosti i umjetnosti 27. listopada 1877.) 
. 
U mojoj knjizi ,Primeri književnosti i jezika staroga i srpsko- 
slovenskoga. Biograd 1877“ na VIII. str. predgovora mogu se či- 
tati ove riječi: ,Slova 5 i h nijesu u nas razlikovana sve do XV. 
vijeka, nego se pisalo samo h; a od XV. vijeka, poslije reforme 
Konstantina filosofa, počelo se pisati i m mjesto dotadašnjeg h, ko- 
liko se vidi na onim mjestima, gdje se h po narodnom govoru kao 
a izgovaralo, ali se to pravilo rijetko gdje držalo, te se poslije m 
i inače nalazi.“ 
Što je tu samo u kratko zabilježeno, to mislim ovdje oštrije na 
oko uzeti, te po izdašnijim izvorima, opširnije nego što sam u onaj 
mah mogao, razmotriti u kakvoj se vrijednosti t u poznijim srpskim 
rukopisima na novo javilo, obilježivši, bar koliko se može, s kojom 
je to literarnom strujom onoga vremena u svezi. 
Ko je pazio na karakteristične znake, kojima se odvajaju naši 
rukopisi prije početka XV. vijeka i poslije; ko je razmatrao ili 
same rukopise ili opise i ispise njihove: mogao je opaziti, da megju 
ostalim novinama poznijih rukopisa (kao što su neka izvjesna pra- 
vilna upotreba slova i i akcentuacija) dolazi i &, koje ne samo u 
mnogim književnim starinama, nego u gdjekojim i tako često do- 
lazi, da se taj pojav već ne može objasniti običnom  slučajnošću. 
Najpriličnije je ovdje pomisliti na samoga Konstantina filosofa i 
njegova pravila, te pogledati: nema li on kakva objašnjenja, koje 
bi nam moglo uštedjeti težak posao induktivnog traženja pravila 
kroz rukopise i rasturene svakojake slučajeve. 
U onome, što je izdao Gj. Daničić u Starinama 1., govori se o 
