'h U SRPSKO-SLOV. I BUGARSKO-SLOV. KNJIŽEVNOSTI, 191 
4 
fih na str. 18. i 19. ali tako, da se nerazumljivije što jedva 
može pomisliti. Ostaje dakle otvoren samo put induktivnog proma- 
tranja rukopisa, koji ću i preduzeti. Toga radi valja mi odmah na- 
pomenuti, da se spomenici književni pisani ili izdavani poslije X V. 
vijeka dijele na tri dijela. Jedni nemaju nikako 5, a drže ostale 
znake Konstantinove reforme; drugi ga imaju gdjegdje samo, u 
opće nepravilno; treći ga imaju često # s nekom izvjesnom pravil- 
nošću. Izmegju pošljednje dvije vrste ja ću se ovdje baviti najprije 
o pošljednjoj, trećoj, a poslije o pretpošljednjoj, drugoj. 
1. 
1. Prvi rukopis, koji ću uzeti preda se, biće upravo onaj, kojim 
se poslužio Gj. Daničić izdajući svoj izvještaj o djelu Konstantina 
filosofa. Ja originalnoga rukopisa nijesam vidio. (Gj. Daničić misli 
»da nije mlagji od XVI. vijeka“, a na istoj strani pri dnu govori: 
»meni je teško vjerovati, da je kome poslije Konstantina, a i za 
njegova vremena, da je kome osim njega samoga i njegovijeh uče- 
nika mogla doći volja da tako vjerno prepiše njegovo djelo; a za 
to bih rekao da je karlovački rukopis pisan još za vremena Kon- 
stantinova i može biti po njegovoj zapovijesti i pod njegovijem 
nadgledanjem. A za to mislim, da se iz karlovačkoga rukopisa 
može sa svijem dobro poznati djelo Konstantinovo“. Iz ovoga istog 
uzroka i ja mislim, da baš na tom rukopisu mogu početi motriti 
kako se upotrebljavalo #. Za taj posao ja sam crpao onaj tekst, 
koji nam je uza svoj izvještaj naštampao Gj. Daničić u Starinama I. 
Kao prvo pravilo o upotrebi m i n u tome rukopisu mogu istači 
to: da se na kraju riječi vazda piše b a nikad m. Izuzetaka opazio 
sam samo dva; a da ih jei više, iščezavali bi u onolikoj množini 
suprotnih primjera. 
Kao drugo pravilo opazio sam, da se na mjestima gdje ri / kao 
samoglasnici dolaze, piše ogromnom većinom pr (pu dolazi, ali 
mnogo regje, i to uvijek tako, da se isti primjer može nači čita- 
vom gomilom i protivno) a izključno wn'; bar ja nijesam  protiv- 
nijeh primjera opazio. 
Kao treće pravilo opaža se, da se u sredini riječi razlikuje u od 
b, i da i jedno i drugo na izvjesnim mjestima dolazi. Da bih u 
tome došao do jasnosti, pokupio sam sve riječi, u kojima je jedno 
i u kojima je drugo. 
I Na str. 13. ima npr. CRCTARIVANIE. 
