“ U SRPSKO-SLOV. I BUGARSKO-SLOV. KNJIŽEVNOSTI. 151 
108 (na suprot tome mrcTgove 117); guuu 110, 114, guunch_ 113, 
110, 116, 118, gmaroguuncTEH 110, (koje primjere treba takodje uzeti 
s rezervom, jer oni u rukopisima često skraćeni dolaze) Tnyiw 112, 
ThwTanieuo 113 (prema čemu je suprotan primjer Tnuiqruo gore pod 
b već naveden.) 
4. Obišav u prvoj polovini Jula 1817, nekoje fruškogorske ma- 
nastire, nagjoh u Šišatovcu rukopis, na kojem je kao ime zapisano 
panegirik, a u njemu su životi i pohvalna slova svecima. Ruko- 
pis je na pamučnoj, danas već vrlo trošnoj hartiji, na većoj četvr- 
tini, rasturena poveza i listova, bez početka, svršetka i ikakva 
zapisa: ali je pisan marljivo, i ja ne sumnjam, da pripada boljem 
vremenu i vještijoj ruci, te ga stavljam na sigurno u prvu polo- 
vinu XV. vijeka. Koliko sam vremena mogao odvojiti, upotrebio 
sam na prijepis apokrifnog članka MogscTn fiKOB1 Apxi€nucKkona iepov- 
CAIHMbCKATO NA POKABCTRO  NPRCIAKNME RIAZbIYHIJE NE KBOTOpOJNIJE H 
npuenoxzgu Mapie. Članak taj hvata blizu nekih osam lista. Kako 
i taj rukopis pripada onoj vrsti, koja razlikuje m i b, povadio 
sam iz tog članka primjere, te ću i njih ovdje razvrstati. 
Razlikovanje u ovom rukopisu svedeno je daleko na manje nego 
u oba naprijed razmotrena. I u njemu je na kraju samo h; Ki / 
kad su samoglasna pišu se ph i Ih; nu & ipak dolazi s vrlo rijet- 
kim izuzecima u pridjevu RECb, RECI, RECE U RECIKb, U CR (Sa]), 
ali samo jedan put, dokle se u gore pomenutom odlomku dva put 
čita ch; u prijedlozima BE, BEZ, CN, KE, bili posebice bili složeni, 
u riječima crcbiyh (tri puta), ssurepe (dva puta), SETH, VRITEPh ; 
CENMHIITH, HZEMIBANIH, KECHEMTOV. Osim toga svuda je n. Tako u 
zamjenici Tb, u savezu uh, u riječima NbCTHKNE, NPEABCTH, ThYilo, 
WbAb, CRIUbAb, HZbiubANIH (dva puta), uzniub junu, uzumnje (četiri puta), 
Wbame (pet puta), REWBAME€, NECBMh,  IGPBTBENHKA ,  BPBTBENHKOMN, 
KEZbMb, RRZBMINE KE3bMIIH (pet puta), Khitgo, mazmh (dva puta), 
bz, bz (dva puta) monov, mun (imperativ) nbnpnuTa, ucnme, 
MbZNOV, OTMBIITENIE, AbCKhl; po tom u okrajcima riječi: — bEb: mo- 
crkykh (dva puta oba puta s apostrofom); — bah: Ko36mh (gen. plur.) ; 
— bih: FOCNONBNU, HEYAVNb; — bCKb: MOVIKDCKB ; — BCTEO: pOAb- 
CTRO, KEIHYBCTEO. 
Pravila, koja se s dosta jednakosti nalaze u ova četiri spome- 
nika i koja se u njima s prilično konsekvencije izvode, nastavljaju 
se sporadično, bez konsekvencije u mnogim rukopisma i spomeni- 
cima od XV. vijeka na dalje, od kojih ću znatnije, poznate ili 
izdate, pod Il. spomenuti. Ovdje sam još rad progovoriti o jednome 
