k U SRPŠKO-SLOV. I BUGARSKO-SLOV. KNJIŽEVNOSTI: 163 
slova # u Srba, i to onakome, kakvo sam u pregjašnjim člancima 
pokazao, ne može se nači uzrok u takome čemu, a teško se može 
protumačiti i uplivima narodnoga jezika. Moglo bi se misliti, da se 
išlo na to, da se razlikuje u etimološko (koje se nije izgovaralo) 
od onoga b, koje se istina po etimologiji pisalo, ali sei izgovaralo, 
i to, po narodnom jeziku, kao a. Prvi put pogledavši ovaj pojav, 
na tu sam misao i sam došao i iskazao je u predgovoru k ,Pri- 
merima“ na mjestu, koje je u početku ovoga članka navedeno. 
Tome pravilu još se s najviše konsekvencije primiče rukopis kar- 
lovački, u kom je Agapija Krićanina Fpruunyxb_cnacenie. Ali na- 
prijed navedeni primjeri iz ostalih starijih rukopisa, kojih se struja 
ni u tome rukopisu nije nikako izgubila, iznose dovoljno oštro 
obilježenu razliku, koja se onakome pravilu suproti, niti se opet 
za onako razlikovanje & i b, kakvo je gore pokazano, može nači 
u srpskom jeziku osnova. Isto tako mu je teško nači i kakvo 
god etimološko značenje. Za to bi nam dakle ostalo da prihvatimo, 
ili da je ono pravilo bez ikakvog etimološkog ili jezikovnog osnova 
izmišljeno, ili da su mu za bazu služila pravila ne srpskog nego 
nekakvog drugog slovenskog jezika, u kome bi onako razlikovanje 
bilo na čemu god osnovano. 
Osim toga što me ovaj red misli nehotice navodi na književnu 
radnju bugarsku, na nju bi se i inače valjalo obazrijeti već po 
tome, što se zna, da su osnovna pravila one reforme, koju je u 
nas širio Konstantin filosof za vrijeme despota Stefana, nikla u 
Bugarskoj, i da će valjda patrijarah Jevtimije biti prvi početnik 
reformiranja staroslovenskog pravopisa na slovenskom jugu. Toga 
radi sam preduzeo, da ispitam pravopis kakve knjige, po kojoj 
bi se mogao što potpunije poznati reformirani pravopis bugarsko- 
slovenski, barem u koliko za ovaj zadatak treba A za tako is- 
traživanje nijesam mogao nači ništa udesnije nego jevangjelje Ty- 
goviško, štampano 1512, već i po tome, što su se obično oko štam- 
panja knjiga i raširenja štamparske vještine mogli truditi najvje- 
štiji i najučeniji ljudi onoga vremena, i što štampanje toga jevan- 
gjelja pada u vrijeme, koje ni u nas pa ni u Bugara, još ne po- 
kazuje klonulost nauke. 
Koliko je meni barem poznato, sve što se do sad zna o trgo- 
viškom jevangjelju jeste ono što je pok. P.J. Šafarik napisao u 
,Gesch. d. serb. Sehriftsth. Prag 1865, 255, 256. Štampanjem 
toga jevangjelja upravljao je sveštenoinok Makarije. I na Crnoje- 
vićevu Oktoichu potpisan je takodje cgewmrenunin muuyxn Makapie 
*# 
