164 ST. NOVAKOVIĆ, 
Yonunte Fopu. Toga radi već P. J. Šafarik u gore pomenutoj 
knjizi, str. 123, a prije njega J. Kalajdović u knjizi JoaHHp ek- 
capxb ć6oarapekiiu, MockBa 1824, 113 str. mišljaše, da je to jedan 
isti čovjek. Govoreći o samom tekstu trgoviškom P. J. Šafarika 
str. 256, govori: In folgerichtiger Durchfiihrung der bulgarischen, 
von den walachischen und moldauisehen Handsehriften befolgten 
Orthographie scheint Macarius weniger musterhafte Genauigkeit 
bewiesen zu haben, als in der serbischen. Meni je poznato još 
jedno štampano bugarsko-slovensko djelo Makarijevo, o kome se 
do sad, koliko mi je poznato, ništa ne zna. To je WrrTovpria, 
početa, kako zapis na kraju svjedoči, nokemnniemn  rocnoguna lo. 
Pazovna ROeRogE a svršena noRevnnieib -—— — — lo. Muxur Renn- 
KATO ROEKOZBI RECEH ZEMIH OvrpoRNAXiHCKOH NP NOJOVNARIIO, CHINb RENH- 
Karo lo. BNaga BOEBOJB BE ONpbEOC VETO FOCNOACTRA €FO; TPOVANH ik€ 
CA Q C€Mh CuEpENiH munxh u cgemgennuuin Makapue BE 1ETO « zsi. (1507) 
MECEJA NOEMEpIA 4. Moub. U zapisu trgoviškog jevangjelja, kojega 
u eksemplaru narodne biblioteke nema, te ga čitah u gore nave 
denom djelu Kalajdovićevu, potpisao se Makapie cEmIjiennounokh. 
Već ta tolika jednakost potpisa svjedočila bi dosta jasno, da je 
štampanjem u Vlaškoj j>š 1507 upravljao isti Makarije, koji je i 
u Crnoj Gori Crnojevića štamparijom, i tome bi se protivilo samo 
to, što su slova Liturgije (koja su sa svim jednaka sa onima trgo- 
viškog jevangjelja) veoma različita od crnogorskih, dokle bi se pri 
jednom istom licu mogla očekivati veća naličnost. Ali o tom niže. 
O pravopisu trgoviškog jevangjelja, koliko ja znam, ima napisano 
samo ono što je malo prije iz knjige Šafarikove navedeno. Ako 
bih prihvatio misao Šafarikovu, koja ima dosta vjerojetnosti, da je 
i trgoviški štampar Makarije bio onaj isti Crnojevićev Crnogorac, 
onda ne bi ni bilo savjesno uzimati za podlogu pravopisnog  istra- 
živanja u krugu bugarsko-slovenskom baš posao, koji je bio od 
Srbina vogjen. Ali nasuprot takomu prigovoru imam ja ne jednu 
obranu. Ako i jest na knjizi zapisano, da se o štampanju trudio 
cgmuTennonnokuv o MaKapić — ja mislim, da u tom trudu ne treba 
razumijevati ni malo više nego što po zapisu izgleda, t. ji. 
ne treba misliti, da je Makarijeva i redakcija, ako mu zapis pripi- 
suje štampu. Redaktori pak mogli su biti Bugari. I ko zna, da li 
po želji redaktora crnogorskih nije Makarije rezao u Obodu gradu 
onaka slova, kakva vidimo u Psaltiru i Oktoihu Crnojevićevu, i 
da li opet po želji redaktora Vlaha i Bugara u Trgovištu nijesu 
njegova slova onaj oblik dobila, koji mi danas u trgoviškom jevan- 
