PRINESCI ZA GEOGNOSIU I BOTANIKU HRVATSKE. 183 
iz Turkovićsela može polaziti; nu i ovdje su staze vrlo strme i 
ruševinami kamenitimi izpunjene. 
U sredini kamenitoga toga krova, koji se može u promjeru na 
3000 stopah po prilici računati, diže se gola klisurasta kuba ili 
glavica, koja nije na vrhu šira ni dulja od jedne dvorane srednje 
veličine; na njoj nejma niti najmanjega grmića već samo sitne tra- 
vice — Sesleria tenuifolia — i gdjekoje slabašne biljčice. Izpod vi- 
soke ove glavice, koja prema Ogulinu stoji kao stiena, imade do 
podnožja puno travnikah manje više strmo položenih, do kojih vodi 
mnogo stazah preko grmlja, što ondje mjestimice raste, nu dalje 
od ovih travnikah nije se moči popeti zarad osovljena stienja, 
koje se jedva okom može promjeriti, nogom pako nikako nemože 
nastupiti. Iz Turkovićsela vodi staza ponajprije na mali Klek (Kle- 
čica) koji leži na sjevernom okrajku; nekoliko je tuj u vis nadig- 
nutih klisurah na podnožju šumom zarašćenih, odtuda ide put na 
rubu vrlo strmoga visa na glavicu velikoga Kleka. Vis ovaj — gor- 
ska livada bujna, puna je izabranim i riedkim biljem 
Udobniji nu malo dalji put sa južne strane vodi prieko Musulin - 
potoka na Klek; put ovaj je nova cesta, koju je general barun 
Mollinary dao sagraditi i kojom se ide na Novi do obale morske. 
Iz Musulinpotoka može se pod vrh Kleku doći za tri ure, stazom 
doduše strmom i vrlo tegotnom, nu ipak mnogo boljom nego iz 
Turkovićsela. 
Ko što su u obće sve ovdješnje gore vapnene bez vodah i zviri- 
štah, tako je i Klek bez vrelah, samo pod Turković selom ima jako 
vrelo, iz kojega je voda navedena u Ogulin; a drugo slabo vrelo 
izvire na podnožju Kleka ne daleko od Musulin potoka. Vegetacija 
je medju tim ipak bujna, jer u velikih pukotinah i sjenitih jarkovih 
ima puno zemlje crnice, koja čuva vlagu, štono se izlučuje iz 
čestih maglah, kojimi su oviti visoki kameniti vrhovi; jutra i večeri 
su hladne, rosa svježa, a to unapredjiva rašćenje šume i bilinstva. 
Glavica Klekova i neposredno pod njom ležeći priedjeli goli su 
i u obće lišeni svake zemlje, te je ova raznešena i odplavljena te- 
čajem nebrojenih ljetah prema dolnjim visovom i na podnožje; ono 
što je gori preostalo, to leži medju razkidanimi klisurami, gdje se 
upravo nalaze mjesta za botanika najbogatija. Briegovi okolo Ogu- 
lina stranom su šumoviti, stranom šikarom obrašćeni, stranom pako 
već sasvim krševiti; vapnenci su trijadični, a dolomiti prema jugu 
i iztoku crnkasti i ledčasti, vrlo jedri; tako je i dolnja strana 
Kleka dolomitna sivo-crnkasta, a gornji predieli su bielkasti 1 ja- 
