PRINESCI ZA GEOGNOSIU I BOTANIKU HRVATSKE. 189 
se mogao upušćati u točnu izmjeru niti u točne račune, jer se zato 
niti pripravio nisam, nego uzam po prilici ono, što je professor 
Sadler — o kom ću doli niže govoriti — napomenuo, da je Riš- 
njak 900 bečkih klaftarah visok i uzam ono, što sam u novijih krajo- 
brazih vidio i napokon na temelju sobstvenih opažanjah konstatovao, 
mogu tvrditi, da je Rišnjak 5500“ do 5600 stopah visok (okolo 1800 
metr.). Nestoji medjutim ništa osobita u tome, ako je Rišnjak za 100 
hvatih možebiti višji ili pako nižji; svakako je mnogo višji od Kleka 
a ravan Snježniku, kojemu visinu računaju takodjer na D600 stopah. 
Na koliko se moglo dosad vjerodostojno izkazati, bio je izmedju 
prirodoslovacah prvi, koji je Rišnjak pohodio, professor peštanskoga 
sveučilišta dr. Sadler, god. 1825, velecienjen botanik, koji je ob- 
širno napisao ,Floram Comitatus Pestiensis.“ 
Od to doba do god. 1871. nebijaše nijednoga prirodoslovca na 
Rišnjaku. Rečene godine polazio je botanik Th. Pichler na Rišnjak ; 
o resultatih njegova iztraživanja nije mi više poznato, nego što mi 
je u herbaru ,Primula longiflora All“; koju je Pichler god. 18171. 
u mjesecu lipnju u onoj okolici ubrao, i koju mi je vitez Tomma- 
sini priobćio. Dr. Sadler napominje u svom izvještaju mnoge bi- 
line za Rišnjak, koje su obične za cielo Primorje, a opet nabraja 
nekoje, koje kašnje na Rišnjaku nije nitko opazio, dočim opet 
druge ondje udomaćene nenavadja. Dr. Sadler se tuži na zlo vrieme, 
koje ga na Rišnjaku zahvatilo, te se valjda toj okolnosti ima pri- 
pisati slabiji uspjeh njegove iztrage. Godine 1876 u mjesecu au- 
gustu pohodi Rišnjak dr. Vince Borbas, nu hrvatskomu jeziku ne- 
vješt nemogaše se porazumjeti sa svojim vodjom, te zato kao što 
i zaradi odviš promaknuta ljeta nije bio sasvim zadovoljan sa plo- 
dovima svoje laznje, — nu osvjedoči se ipak, da je vriedno Riš- 
njak pobliže iztražiti. 
Tečajem ljeta 1817. 13. srpnja uputih se ja na Rišnjak i krenuh 
iz Mrzlevodice o podne u pratnji dvijuh šumarab fužinskih i dvijuh 
domaćih žiteljah preko doline ,Suba riečina“ u namjerii da pod 
glavicom Rišnjačkom prenočim, i drugi dan vrhove obidjem. 
Napomenuti mi je ovdje, da sam čuo od činovnikah šumarskih 
i od domaćih ljudih, da Rišnjak nestoji na dobru glasu, jer bi na 
njem oštar zrak bio, magle se rado okolo glavicah njegovih kupile 
i kišilo često, a tom prigodom odmah solika, tuča i isti snieg sred 
ljeta se pojavio. 
Obzirući se medjutim na aneroid, koji je već od nekoliko danah 
