190 LJ. VUKOTINOVIĆ, 
pokazivao liepo vrieme, te se niti sada natrag pomaknuo nije, od- 
lučih namienjeni put poduzeti bez okolišanja. 
Krasna dolina ,Suha riečina“ — uzka, sve polagacko prema 
sjeveru nadignuta, livada je bujna, premda imenu svomu shodno 
bez svake je kapljice vodene; izim dvijuh vrelah, od kojih prvo 
izvire na početku dolice, a drugo u sriedini, neima ni traga poto- 
čiću, van samo duboki jarak, suh, koji se kroz livade vijuga, izpu- 
njen mjesto vode množtvom kamenite ruševine. Vrelo prvo veliko 
je, jako i živo, hladno, te zaslužuje ime ,mrzle vodice“ jer neima 
više nego 6 stupnjah toplote po Reaumuru. 
Na sjevernom kraju suhe riečine počimlje gusta šuma, iz koje 
više nije izlaza do vrha Rišnjakova. Put ide odovuda ponajprije na 
visoku briežurinu ,,Vilje“ zvanu, da kako vrlo strmo, tegotno od 
kamena na kamen, nu ipak put tako širok i utrt, da se i prosta kola 
po njem mogu voziti dosti udobno, jer se putem ovim spremaju 
drva a spremalo se i ugljevlje, koje se je palilo prije više godinah 
na Rišnjaku i obližnjoj okolici. Budući da Mrzlavodica leži 2400 
stopah visoko, to se ima do vrha Rišnjakova provaliti samo visina 
od koje 3000 stopah. 
Kameniti ovaj sviet potrgan i razrovan u neizmjerno duboke do- 
lice i jazove, okružen nebrojenimi šiljastimi vrhunci nemože se ni- 
kako opisati u pravoj veličini i divljoj krasoti svojoj; gorostasni 
briegovi gustom su šumom nizkih jelah i orijaških bukavah zaraš- 
ćeni, a smrtna tišina, koja u ovih predielih vlada, znači, da je pri- 
roda ovdje sama sa sobom, svatko živ daleko, a da je od svake 
vreve svjetske. Na izlazu iz šumah, koje zasjenjuju Vilje, pokazuje 
se mala čistina obzidana i upravo ogradjena stienami vapnenimi, 
koje poput zidinah stoje na lievo i na desno, u sredini su pako 
otvorena, put ovaj vodi kroz divne ove zidarije prema Smrikovcu ; 
mjestu, gdje u prijašnje doba koliba lugarska stojaše. Naravskim 
ovim vratam nametnuo je narod ime: Medvedja vrata. 
Na lievu ruku Medvedjih vratah, naime prema sjeveru, vidi se, 
kako iz šume visoko viri gola kamenita glavica (hruste ili škrape 
po primorski) — mali naime Rišnjak. Premda se mali Rišnjak 
sasvim blizu vidi, te bi se mislilo, da je nanj moći odovuda odmah 
doći, ipak se nitko neusudi put taj pokušati, jer su pećine oštre i 
razkidane, a kotljićah grmljem zastrtih toliko imade u bližnjem 
obsjegu, da bi pogibeljno bilo proći smjerom popriečnim, gdje nejma 
ni traga stopam ljudskim. Bijaše dakle probitačnije proći putem 
voznim sve donlje, gdje se ovaj zakreće ili gdje bi se snašla pa- 
