PRINESCI ZA GEOGNOSIU I BOTANIKU HRVATSKE. 209 
mis calycis lato-ovatis breve avistatis, calyce rubore sufluso; caule 
humili.. Mjestimice sam za se raste. 
Adsunt exemplaria ex Carinthia , Verlacher Alpen“ humilia, ca- 
lycis squamis brevibus“ dein ex Tyroli, Brixen et Botzen ,flori- 
bus geminatis, ternatis, fasciculatis — squamis calycis brevibus; 
caulibus elatis“. 
Forma proinde in Klek et Rišnjak, velut in pratis montanis et 
saxosis regionum altiorum proveniens videtur esse illa, quam Koch 
nominat D. alpicola vel ID). alpestris Horn; vel propter florem soli- 
tarium monanthus, vel ob flores multo minores: micranthus. Primum 
svadente in litteris, Borbas, secundum, Freyn. 
Medju različitimi hrastovi, koji rastu u Maximirskoj šumi, imam 
jošte dva napomenuti i točnije opisati. 
Jedan je: Quercus Cerris L. Sladun. (Q. austriaca_Willd. Q. eri- 
nita Lam), koja se doduše navadja u Fl. Cr. pag. 1049. ali samo 
za Zagorje, Slavoniju i Dalmaciju; nu dočim je ova u Maximiru 
kao na novom za floru našu stanovištu po meni pobliže opazivana 
i pregledana, držim za vriedno, da ju ponešto obširnije označim. 
»Folia polimorpha, coriacea, oblonga, sinuata, lobata, pinnatifida, 
vel pinnatisecta, lobis acutis, apiculatis rotundatisve; basi rotun- 
data vel subcordata, longe petiolata; lamina superior lucida, e sa- 
turate-viridi in badium vergens, stellulato-pilosella; inferior venoso- 
reticulata, subtomentosa, ad nervos pilosula; — folia novella pin- 
natifida, mollia, tomentosa. 
Fructus sessiles vel breve pedunculati; glans conspicua, ovata, 
apicem versus attenuata; squamae cupulae elongatae, lineari-subu- 
latae patentes, recurvae, apice contorto. 
Arbor procera, ramosissima. In luco Maximir, in collibus hine inde 
dispersa, praecipue ad viam versus Bukovec ducentem et e regione 
»tiha koliba“ Mense septembri 1876 leeta. 
Quercus sessihflora Sm. Gradun. (Q. sessilis Ehr. Q. Robur I.) 
FI. Cr. pag. 1050. 
»Folia conspicua, subcoriacea, circuitu late ovali-lanceolata, vel 
obovata, regulariter rotundato-lobata, apice triloba, sinubus latis 
divergentibus; lamina superior glabra, inferior pallida, leviter prui- 
noso-tomentella; basi inaequali, subcordata in longum petiolum in- 
fluente. 
Cupula cyathiformis  tomentosa; squamae  inferiores  quidpiam 
convexae, superiores planae, elongatae, lanceolatae, apice attenuato, 
ciliato, vel fimbriato, adpressae, limbo erroso, albo piloso. 
Fructus geminati, vel ternati, ramulo laterali pedunculi instar 
lignosi isidentes; glans minuta, apice rotundata, umbone pubescente, 
concavo, stylo validiusculo provisa“. 
Quercus pseudopeduncula ta mihi. 
In luco Maximir, in colliculis ad margines sylvularum locis apricis ; 
lecta mense Octobri 1876. praecipue in vicinia Capellae Sti. Georgi. 
RST A XLIV. 14 
