214 LJ. VUKOTINOVIO, 
to na kolih, ii koji su drva od ondje vozili, jamačno su sa sienom 
dovezli i osušene zrele Silene te se je sjeme ondje razteplo i pro- 
niklo; ljudi ovi bijahu ili iz sela Liča, koje blizu Javorja leži, ili 
iz priedjelah Mrzlovodičkih, te bi onda morala Silena Sehlossera i 
na tamošnjih livadah rasti na mjestu, za koje se nezna. 
Još bi interassantno bilo izkusiti, hoće li se ta Silena na Riš- 
njaku razploditi, ili su ono nekoliko komadah samo ostanci zadnji, 
koji će doskora sasvim izčeznuti ? 
Medju Doronicum navadja se u flori hrvatskoj kao promjenak 
Doronicum-a Pardalianches L. D. Mathioli Tsch. nu krivo. 
Doronicum ovaj tobožnji Mathioli Tsch. nije sa sigurnošću kon- 
statovan, nego je ona vrlo liepa i odlična bilina, koja u svih šu- 
mah hrvatskih počam od brežuljakah nižjih sve do viših briego- 
vah zagrebačkih, samoborskih i žumberačkih u obilju raste: Doro- 
nicum  Austriacum Jacq. Doronicum ovaj dosad krivo smatran u 
Floru hrvatsku nije uvršćen, onako, kako valja, zato taj nedosta- 
tak izpunjujem i dajem ovdje opis ove biline. 
Anthela bi, tricephala, pedunculi elongati, glanduloso  pilosi; 
sqduamae anthodii lanceolatae attenuatae, pilosae; flos speciosus. 
Caulis altus, strictus, fistulosus, sulcatus, pilosus, superne bi, 
trifarie divisus. 
Folia radicalia desunt, infima rotundata, reniformia, longe petio- 
lata, basi lata in petiolum influentia; subsequa majora late ovalia, 
apice rotundata, vel obtusa, leviter serrata, vel late crenata, vel 
subintegra, cordata, petiolis alatis  basim amplexicaulem versus 
eximie dilatatis; caulina media late lanceolata, subintegra vel lo- 
bulato-crenata apicem versus attenuata, basi cordata, petiolis alatis, 
basi dilatatis caulem auriculate ambientibus insidentia; suprema 
augustiora, lanceolata, acuminata, subintegra, crenulata, vel sinuato- 
denticulata, cordata, amplexicaulia. 
Radix praemorsa, astolona. Habitat in  collibus sylvaticis, in 
montes altiores adscendens; circa Križevci, Zagreb, Samobor, 
Žumberak, Petrinja. 
U jeseni sam dobrotom g. viteza Tommasina iz Trsta dobio dva 
primjerka jedne Astrantie, koju je g. prof. trsčanski Adolfo Sto- 
šić ubrao u Lici na Velebitu; nu budući su ti primjerci bili ne- 
podpuni, to se g. Tommasini nemogaše izrično izraziti, jeli je A. 
major Lili A. Carniolica . Wulf, ili možebiti nov kakav oblik, reče 
ipak u svom pismu, da bi naklon bio misliti, da je od obadvijuh 
različna i pita me ujedno: što mislim ? — Pregledav obliže mje- 
dju Astrantiami nisam se mogo odvažiti na ništa, jer je težko na 
temelju oštećenih i nepodpunih exemplarah izreći sud. Kašnje je g. 
