PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. LI 
G. Sopjelo. 
Sopjelo — zvano i sopelo, sopilo i sopilka — jest hautbois (Oboč) 
ne sasma primitivna oblika, te je ponajviše od jasenovine. Dvie 
njegove vrsti: malo-sopjelo (Prim-Oboč) i vele-sopjelo (Second-Oboč) 
razlikuju se samo veličinom, inače su sasvim jednaka ustroja, kao 
što kažu ove slike !: 
Glasbalo broj 1 dugo je 45 em., od kojih 
je pisak 45 em., karabe (die Spielr&hre) 27 
cm. a krilo, sopište (Štiwze) 13 em ; rubu 
sopišta (der Kraterrand der SŠtiirze) promjer 
je 6'/, cm. — Glasbalo broj 2 dugo je 62 
cm. koji se na gore kazane česti diele ovako: 
9, om., 31/4 cm., 15" em.; rubu sopišta 
Dromićrnjeze or 
Pisak sastoji od postave (i kapica zvane, 
Aufsatz) i od 2 pisnika (Sehilfrohrbliittehen), 
debela kao obični jači papir. Pisnik koji je 
dugoljast četverokut, savija se na dolnjem 
kraju u malu ciev, te se čvrsto obvije koncem. 
Tako obvijen pisnik metne se na malu ciev, 
sopmik, koja se nalazi u postavi, a načinjena 
je od kovi, te se kao valjački razširuje. Po- 
stava se pako učvrsti u karabe, koje imaju 
šest vrtlina; one su u krilu. Slika ova kaže 
razglobljeno sopjelo. 









3 
Žica, koju je vidjeti izvan na krilu, svršava se kvakom, koja 
nekom rupom uvire u krila, a zove se zapirača ili razponak (die 
Sperre). Ona je za to, da drži pisak, koji se svakiput poslije so- 
Pljenja skine i u sopište (krilo) metne. 
! Originali toga glasbala u mojoj su sbirci, napravio ih riečki tokar 
Josip Blau u siečnju 1875. Ne mogući na ime sopjela dobiti od koga 
sopjelara od zanata, moradoh se tim zadovoljiti, što sam si ga dao 
napraviti po narodnom ogledu. Nu budući da ne mogoh ostati na Rieci 
dotle, dok mi glasbalo bi načinjeno, to je moj prijatelj, gimnazijski 
profesor g. Stjepan Kućak pazio na radnju Josipa Blau-a, te se brinuo, 
da svaki dio novoga glasbala bude sasvim jednak onomu ogled-sopjelu, 
