l4 FR. Š. KUHAČ, 

me mm Eu priveo "Mdjinst AR 
qr eri 
P= == 
nae bama ——-g -Š—-—— 









1 
2 
b) Druga vrst sopjela jest fororo (u lužičkih Srba taragav ili 
tarakava u Magjara tdrogatć nazvane); veće je od običnoga vele- 
sopjela te ima osam vrtlina.  Nutarnji ustroj 
njegov različan je od sopjelova tim, što je 
pisak pričvršćen za ciev, koja siže do sop- 
nika (krila). Tororo nije dakle od dviju česti, 
kao što kažu ove dvije slike '. 
Ovo se glasbalo sada već riedko u nas 
nadje, nu sačuvaše se rieči fororo i tororaš, 
a njimi nazivlju sada sopjelo, tako da se ovo 
u hrv. Primorju zove i sopjelom i tororom. 
Hrvatske rieči: forogonja, torokuša, torokanje, 
torožati, teti (trti), odnose se na ovo glas- 
balo, ali sada rabe i u ponešto drugčijem 
smislu. Prve dvije rieči znače larmašicu (Liirm- 
glocke), dakle rek bi veliko glasilo, a ostale 
jako vikanje, bučenje, dakle intenzivnu zveku. 


c) Treća vrst sopjela jest surla ili surna 
(ruski cypna, litav. surma, polj. surma, tur- 
ski 2urna). Ja sam ne čuh nikada, da bi 
naš. narod kakovu vrst hautbois-a zvao sur 
lom; no u svih naših rječnicih spominje se ,surla“ puhaljkom ili 
velikom sviralom. I poljski pisac knez Adam Kazimir Czartorisky 
zove u svom ,Slowinczeku“ (izdanom god. 1829.) surmu izrično 
hautbois. Biti će dakle valjda samo slučaj, što ja toga imena u 
narodu ne sretoh. Premda neki naši rječnici vele, da je surla ve- 
likom sviralom, ipak mislim, da nije veća od sopjela, buduć da je 
turska zurna, koju sam svojima očima gledao, čak i manja od 
maloga sopjela. "Tursku zurnu opisuje Dr. Ambros ovako: ,Die 


f pika 1. uzčta je iz magjarskih ilustrovanih novina ,Vasarnapi 
ujsag“ (br. 47, od god. 1859.); slika druga iz sbirke pjesama : »Pro- 
nički serskoga ludu“ I. Ernesta Smolerja (Grimma 1843, iz svezka V 1. 
na strani 218.) 
