24 FR. Š. KUHAČ, 
Veliki lovački rog često je još jedanput tolik, a rabe ga samo ljudi 
jaka ustroja. U lovački se rog trubi kao u trubu, zato kaže i 
narod da se u lovački rog trubi, a ne rože ili tare. Zvuk lovačkoga 
roga zove se rogobor ili trtor (rpnTopn). Jačim ili slabijim puha- 

njem, raznim držanjem ustana kod zapuha (embouchure, Ansatz) 
dade se iz njega osim prirodnih glasova izvoditi još i nekoliko 
nuzglasova. U svem ima lovački rog ove glasove: 








mea ue e ne un pere m e gi A Veri 
s==i=oresti— 
zoo P- pj ez jp m S 
dui — e 
= 7 
koji zamnievaju vrlo jako, a iz velikog lovačkog roga upravo 
ruču. Kažu, da se razni zovi lovački, kojih žalibože neznam, kad- 
kada čuju i više sati daleko. 
Lovački rog rabe podosta svi južni Slovjeni, nu nigdje više 
nego li u hrv. Zagorju, gdje se po gorah love veliki lovovi. Ne- 
kada bijaše ovo glasbalo ne samo habernjačom (Signalhorn) kod 
lova nego i u ratu, a tada bijahu rožničari uviek oko vojvode. 
Osim ovdje spomenutih primitivnih rogova imahu stari Slovjeni 
i kovnatih, koji bijahu više manje imitacija prirodnih rogova. 
Rožinu kovnu zovu rogovcem. Dandanas ima naš narod samo 
prirodnih rogova, nu u Trenkovo doba bijahu još narodnimi glasbali 
oni umjetni rogovi, koji se prave od rogovca. U Rusa kovnati su 
rogovi velika ugleda, a ruska lovačka glasba zadivila je sviet. Ova 
bo je glasba tako uredjena, da svaki momak sbora t.j. svaki rož- 
ničar izvodi samo jedan glas iz svoga roga, koji je poput dogla- 
šala, pa da onda ima dotle čekati, dok bi opet došao ovaj glas u 
glasbenomu komadu. 5 toga treba najmanje do 30 ljudi, da se uz- 
