PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. indi 
2. Trubjela isto je glasbalo, koje Niemci zovu ,Krummbhorn“ 
ili ,Alpenhorn“. Načinjena je od meke kore drveta, recimo od 
vrbove ili brezove, koja se reže u duge ljuštrine pa se cievasto 
obvine. Da ne bi ciev t. j. ljuštrine popustile, omota se lubom ili 
špagom, te da zrak neuzmogne izlaziti, za- 
liepo se okrajci korteteklinom ili voskom. 
Prema dolnjem kraju razširuje se ciev, te 
prelazi u trubilo, kao što kaže ova slika. 
Tulac ili trubnjak * (Mundstiick) trubjelin 
jest drven ili rožnat, te mnogo dulji od tulca 
moderne trube (Trompete). Glasovna zaliha 
trubjelina jest: 6, g, 6, 6, g, nu se može iz- 
voditi i gornji e, gornji e i još nekoliko sred- 
njih glasova, već kako je trubač vještiji ili 
ne. Mnoge trubjele imaju i vrtlina, uz koje 
se onda može trubiti čitava diatonička ljestvica. 
Zvuk je ovoga glasbala sentimentalan i ugo- 
dan, a u velikih ovakovih trubjela i bučan. 
Trubeći drže ovo glasbalo tako, da trubilo 
bude na tlu. Rabe ga većinom gorjanci nu i 
dolinci. Najviše ga nalaziš po Kranjskoj, Šta- 
jeru, u Slovjena baranjske županije u Ugar- 
skoj, po Hrvatskoj, i u Rusina ugarskih i 
galičkih. Haquet piše: ,U Dolenaca kranjskih 
izvode seoski mladići bučnu glasbu iz tru- 
bjela, devet stopa dugih; sve dva po dva 
trube zajedno i to vrlo skladno*. — U Niemaca trubi se ,Alpen- 
horn“ već od pamtivijeka najviše po Švici ; ina njemačka ga ple- 
mena rabe vrlo riedko ili čak nikad. S čega je to, ne znam; nu 

kruška, ali kada se u nju tuli onda se kaže: ćtatnjilo, bučilo ili trubilo, 
ili kako se već hoće.“ 
! Nacrtana po trubjeli jednoga hrvatskoga pastira iz okolice Villanya, 
baranjske županije. 
* Trubnjak znači inače i Maulkorb. Ovo drugo znamenovanje kaže 
nam, kako naš narod zna stvari oštro i potanko razlikovati. Niemac 
zove i pisak i trubnjak ,Mundstiiek“ t. j. ein Stiiek welehes in den 
Mund kćmmt, nu trubnjak se ne tura poput piska u usta, nego se usta 
u trubnjak ture. Time pako postaje trubnjak pravim Maulkorb-om. 
5 Vidi B. Haquet: ,,Beschreib. d. siid-, west- und dstlichen Wenden“, 
glavu: ,Die Dolenci Krains“, 1801. 
