PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 3la 
za to se dogovori s ovijem drugijem carem te joj pošalje napitak 
da popije, pa se učini kao mrtva. Kad ona tako umre, Solomun 
joj osiječe mali prst u ruke, da vidi je li zaista umrla, i kad vidi 
da žena ne osjeća ništa, nego da je mrtva, onda je zakopa. A onaj 
car naredi svoje ljude, te ju noću iskopaju i donesu njemu, i on 
joj opet nekako povrati život, i uzevši je za ženu stane s njome 
življeti. Kad Premudri Solomun dozna šta je bilo od njegove žene, 
on se digne da je traži, i povede sa sobom podosta oružanijeh 
ljudi, pa kad dodje blizu stolice onoga cara, što mu je ženu uzeo, 
ostavi ljude u šumi, kazavši im, kad čuju frubu da zatrubi, onda 
da idu na njezin glas njemu u pomoč, noseći svaki pred sobom po 
zelenu šumnatu granu, a on otide sam u carev _ dvor. Kad tamo, 
a to žena sa slugama sama u dvoru, a car otišao u lov. Kad žena 
opazi svojega prvoga muža, ona se poplaši, ali ga opet nekako 
prevari, te ga u jednoj sobi zatvori. Kad car dodje iz lova, žena 
mu kaže, da je došao Premudri Solomun i da je u toj i toj sobi 
zatvoren: ,nego“, veli, ,idi sad odmah njemu u sobu te ga po- 
sijeci, ali se nemoj šaliti da i što počneš s njim govoriti, jer ako 
ga pustiš samo jednu rieč da progovori, prevarit će te.“ 
Car s golom sabljom u rukama otvori vrata i podje k Premu- 
drome Solomunu, da mu odsiječe glavu. Solomun je mirno i bez 
straha sjedio na jastuku, pa kad vidi ovoga gdje ide k njemu sa 
sabljom, a on se nasmije. Kad car to vidi, nije se mogao uzdržati, 
da ga ne zapita za što se smije, a Polomun mu odgovori, da se 
smije gdje car cara hoće da pogubi na ženskom uzglavlju. Car ga 
onda upita: ,A da kako?“ A Solomun mu odgovori: ,Ja sam 
već u tvojim rukama; sveži me pa izvedi na polje iza grada te 
me pogubi na vidiku, pa prije nego me pogubiš zapovjedi, da se 
tri puta zatrubi u trubu, da čuje svatko i ko hoće da može doči 
da vidi, pa će poći i gora da gleda, gdje car cara gubi. 
Car to posluša, osobito da vidi, da li je istina, da će i gora poći 
da gleda, gdje car cara gubi. Pa onda sveže Solomuna i metne ga 
na jedna prosta kola, pa ga sa svojim momcima i dvoranima po- 
vede na polje da ga pogubi. Kad su tako išli, Solomun se kroz 
kola bio zagledao u prednje točkove, pak se u jedan put nasmije. 
Car koji je pored njega jahao na konju zapita ga, što se smije, 
a on mu odgovori: ,Smijem se gledajući, kako jedna gobela u 
kao a druga iz kala.“ — Onda car okrenuvši glavu od njega 
rekne: ,,Hvala Bogu, ljudi govore Premudri Solomun, a on budala !“ 
PIRAN ZD D 
