42 FR. Š. KUHAČŠ, 
»Lo jorn quie us vi, domna, primieramen.“ 
»Ja nuls hom pres non dira sa razon.“ 
»Era pus hyverns franh los brotz.“ 
»Ar ai gran joy quant remembri 1 amor.“ 
»Rei glorios, verais lums e clardatez.“ 
»Bon' aventura don dieus als Pizas.“ 
»Quand qu'om trobes Florentis orgulhos.“ 
10. ,Jeu m'escondise, domna, que mal non mi er“. 
e ON SZ 
Pripomenuti moram jošte i to, da medju najstarijimi trobairi ima 
takovih, kojih ime sjeća na slovjensko porieklo. Ima tuj neki Rogitz, 
Faiditz, Blakatz, Rogier, Ribas, Arnaut Daniel, Arnaut od Ma- 
rueil, Arnaut od Carcasses, Vidal, Pistoleta (Pišćalka), Perdigon 
(Perde), Miraval, Azemar' etc. “ 
Što se tiče same rieči trobair, imamo primjetiti, da joj je aku- 
zativ glasio trobador, od čega se razvi francezka ,troubadour“  Ve- 
ćina povjestnika izvode Zrobair od trouver, što ja ne mogu razu- 
mjeti, budući da ni jedan narod ni staroga ni novoga vieka ne 
prozva pjevanje nalaženjem (trouver). Pjesma bi se pjevala (singen 
diehten), tvorila (sehaffen): zoeiy == naenoTkopniji, ali ne iznalazila. 
! Ovdje ne mogu da ne spomenem slavnoga nekoga glasbenika de- 
setoga vieka, kojemu ime bijaše slovjensko, i to ime trubila u bučine 
t.j. tutila. , Eekehard piše u ,De cantibus monasterii S. Galli“ (cap. IL.): 
» Lutilo musicus, sicut et socii ejus, sed in omnium genere fidium et 
fistularum prae omnibus (nam et filios nobilium in loco ab abbate de- 
stinato fidibus edocuit) nuncius procul et prope solers. Tutilo, vir bonus 
atque utilis, lacertis ac membris valentissimus, expeditae vocis, cae- 
landi ae pingendi peritus, fidibus et fistulis doctus, gravis ac serius pro 
tempore, alias joco fćstivus, adeo ut Carolus rex aliquando ei maledi- 
xerit; qui virum ejusmodi monachum  fecisset.“ Citovano po Forkelu. 
P. Anselm Scehubinger piše u djelu ,Die Singerschule in St. Gallen“ 
(1858, pag. 59): Tutilo svojimi si tropami steče bezsmrtno ime u po- 
viesti sredovječne glasbe. U 9. bo vieku bješe zavladao običaj liepimi 
dodatci k tekstu i melodiji povećavati crkveni piev misnikov, a osobito 
introitus najvećih blagdana, pa ih tim nekako ukrašati svečanim ruhom. 
Ovi dodatci bjehu dakle ono, što bi se zvalo tropami. 'Tutilo se uka- 
zuje prvim poznatim glasbotvorcem ovih osebujnih napjeva ....... 
Tutilo umrie 915. godine 27. travnja, ljubljen i obožavan kao monak, 
svećenik, učenjak i umjetnik. Kasnije prozvaše negdanju Katarininu 
kapelu Tutilovom, gdje je i pokopan.“ 
Ali poznamo još i druga slavna imena Slovjena, koja se odnose na 
ovo glasbalo, n. p. Prima Trubera, Bučinjola, Buša (stari dubrovački 
plemići) i t, d, 
