PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 45 
Ime frobatre potiče bez dvoumbe od frube, koju bi dvorski pjevači 
i poslanici a poslije i trobairi provencalski nosili obješenu o ra- 
menu znakom svoje časti i službe, dočim obični glasbari (jongleur) 
ne bi smjeli bili nositi ovoga znaka". Takovi u južnu Francezku 
razpršeni slovjenski frobari latiše se u nevolji svojoj toga, da opie- 
vaju velikaše provencalske, pa ostaviše u baštinu pjesnički svoj 
dar djeci svojoj. Ova su dakako govorila bolje provencalski od 
svojih otaca, nu zadržavši posao i ime njihovo, nasta koncem je- 
danaestoga vieka provencalsko trobairstvo. 
Dr. Jagić dokazuje u svojoj razpravi ,Trubaduri i najstariji 
hrvatski lirici (,Rad“ IX), da su stari dubrovački lirici, poi- 
mence Menčetić i Držić, oponosili provencalske popievke i oblikom 
i arondiranjem predmeta, te misli, da su oba ova stara hrvatska 
pjesnika svoje uzore uzeli u narodnoj talijanskoj poeziji, poput 
Danta i Petrarke. Jagić će zbilja pravo imati, budući da je Držić 
i Menčetić živio u doba, kada no je trubadurstvo odavna već bilo 
propalo, pa jer su Dubrovčani a s njimi i ini južni Slovjeni od 
Grka, Talijana i Niemaca dobili mnoge stvari, koje su u prvo- 
tvom obliku bile svojinom slovjenskom*. Kod razvića provencalske 
poezije i osnivanja posebnoga glasbenoga ceha ne pripade Slovje- 
nom nikakova radnja, kao ni kod popravka gusala, sviraljka i sto- 
tine inih stvari, nu impuls ove poslije čisto zapadne institucije, čini 
mi se, da je potekao od Slovjena. 
Hrvatske rieči koje se tiču dvojnica, dipala, sopela, roga i trube. 
apkalo vidi epkalo. 
burgija, der Handbohrer_womit die Doppelfičte gebohrt wird. 
buc, buč, der Klang, sonus: ,zvon ima liep buč“. Miklošić. 
bucanje, das Briillen, Liiirmen. 
bucati, ert&nen, resonarc. Stulli. 
1 Vuk piše u svom rječniku: ,trubjela, pandurnica u Rudinama“, što 
znači, da je i trubjela kao što je i pandurnica instrumenat koji bi pan- 
doroni (panduri) nosili. 
* Znamo da je u devetom vieku a možda i prije bilo čuti slovjen- 
skih guslara po Germaniji. U 12. i 18. vieku dolažahu za tim opet 
njemački glasbari čak do Dubrovnika. 'Tadanjim piscem ne bijaše ni 
na kraj pameti, da su ovi glasbari kanoti novo izdanje slovjenskih gu- 
slara, pa pisahu zato, da su nedavno bili u Dubrovniku umuauuaun, a 
moguće je da su se Dubrovčani i tomu čudili, kako ovi špilmani nose 
svoje viole i guigi (vijala i gege) u nekim koveru ili koferu (kovčegu), 
