156 FR RAČKI, 
župi!', spadao je on u drugoj polovici XI vieka jamačno k hrvat- 
skoj državi, kojoj je takodjer početkom XII vieka pripadao?. Prema 
tomu onakova povelja kralja Švinimira prama državljanom svojim 
ne imade smisla. Ni imena osoba, koje se ondje navode kano svje- 
doci, ne nalaze se u ni jednoj drugoj Svinimirovoj listini; ne ima 
poimence traga banu Dragoti i županom Slavogostu i Berislavu. 
S toga scienim, da je ona listiua podmetnuta u doba, kada je Brač 
prešao pod gospodstvo mletačke republike, što se prvi put dogo- 
dilo god. 1278% Tada su se Bračani mogli pozvati na onu patvo- 
renu povelju, kojom su tobož još za domačih kraljeva hrvatskih 
dobili slobodu trgovine po hrvatskoj zemlji uz oprost od daća. 
Druga Svinimirova listina od 16. travnja 1078, podieljena spljet- 
skoj crkvi“, dala je već početkom XIV stoljeća povoda sumnji o 
istinitosti njezinoj. Od te listine spominje se priepis učinjen za 
vrieme nadbiskupa Dinka Lukarića (1528—1348), koj se sačuvao 
u više primjeraka. Taj priepis da je učinjen bio iz matice, na ko- 
joj da je pečat kralja Svinimira visio. Ovom listinom daje se 
spljetskomu nadbiskupu i spljetskim gradjanom pravo pašnje pod 
planinom Mosorom i Dubravom i ,u kraljevskom kotaru Bosiljini“, 
na kojega položaj sjeća nas današnje selo Bosiljna u trogirskoj 
občini i na kraju zalieva, koj se Trogiru na zapad provlači. Radi 
paše u Bosiljini porodi se indi početkom god. 1538 pravda medju 
nadbiskupom i gradom Spljetom s jedne i gradom Trogirom s druge 
strane, koja pravda dodje čak pred mletačkoga dužda, tada Frana 
Dandula. Dužd je najprije pismi od 24 kolovoza i 17 studenoga 
r. g. nastojao izmiriti obje stranke; a ako se do uzkrsa sliedeće 
godine (1339) ne bi izmirile, neka pošalju punomoćnike svoje pred 
lice njegovo. Ovo drugo se dogodi; tč Trogirani izaslaše Luciana 
Dešu i Josu Stjepanova Cegu a Spljećani Ivana Egidijeva i Grgu 
Petrova Petraću u Mletke. Spljetski punomoćnici predložiše onu 
Svinimirovu izpravu, kojom htjedoše svoje pravo na pašu u Bosi- 
ljini podkriepiti; ali ta izprava bješe samo u priepisu, kojega tro- 
girski punomočnici ne htjedoše priznati zahtievajući maticu. Splje- 
ćani odvratiše, da je matica toga priepisa u Spljetu; za to su Tro- 
girani, vrativši se obje stranke u domovinu, upućeni bili u Spljet. 
Ovamo došavši očitovaše dne 1 srpnja r. g. da je ona u Mletcih 


HSTbid:5p: 4107 
3 Cod. dipl. CSD. II, 16. 
3 V, Pactum Farre et Bracie. Monumenta I, 114. 
* Monumenta VII, 114, 
