156 GJ. PILAR. 
Možemo li mi predpostavljati, da je zadarsko erratično stienje 
zaisto iz istočnih Alpah? Na to pitanje nek mi bude dozvoljeno 
odgovoriti analogijom. 
Germansko-sarmatska ravnica posuta je na svom južnom kraju, 
gdje prelazi u prigorja, rubom ledčasta stienja, za koje se je 
samo to znalo, da s tlom ništa zajedničkoga neima, da je naime 
erratično; za poreklo mu pako, za način kako je došlo do svoga 
sadanjega ležišta, ništa se pozitivna nije dalo reći. Napredkom geo- 
logije, kad se je sravnjujuća petrografija razvila, spoznali su geo- 
lozi, da je stienje germanske ravnice istovjetno sa onim skandi- 
navskih gora, a stienje sarmatske (ruske) nizine zajedničko sa 
onim Finnlandije. 
Čim je taj faktum uglavljen bio, nastala je žestoka prepirka o 
načinu kako je to stienje u kusovih po više kubičnih metara ve- 
likih na stotine milja premješteno bilo. Prepirka se je svršila tim, 
da se je dokazalo, da su gorski plazuri snašali stienje na svom 
ledenom hrbtu do mora, a more (koje se je za glacialne periode 
preko germansko sarmatske ravnice protezalo) odplavilo je svo- 
Jimi strujami do južne obale od plazura odkinute ledene sante, 
koje su se napokon na obali nasukale, odtopile i svoj materijal u 
vodu spustile. 
Erratičnih pojava ima u području samih Alpa. Izmedju Genev- 
skoga i NeufchAtel-skog jezera na istočnom obronku Jurskih gora 
ima veliko obilje erratičnoga stienja često kolosalnih dimenzija. 
To stienje sa vapnovitim tlom Jurskih gora ništa zajedničkoga 
neima, nu točna iztraživanja pokazala su, da to stienje potiče od 
ove ili one točke Montblankove skupine gorja. Kao što sad to 
gorje ima znatnih plazura, tako je još znatnijimi bilo pokriveno 
za trajanja glacialne periode. Ti silni plazuri izpunjavali su dolinu 
Rhone i pokrivali prostor izmedju jezera genevskoga i NeufchA- 
telskoga. Kraj tim plazurom činile su suprotne jurske gore, na 
njih se je orušavala većina materijala što su ga plazuri sa svoga 
daleka puta donašali. 
Način, kojim je erratično stienje od Visokih Tura doprlo do 
dalmatinske obale, morao je nalikovati više onom kako je stienje 
od Skandinavije i Finnlandije prenešeno do germansko-sarmatske 
ravnice, naime kombinacijom puzanja s plazuri i doplavljenjem le- 
denimi santami na moru. 
Kojemu od kvaternarnih plazura da je pripadala zadaća da 
stienje do mora donaša, tek da se sada, njekom vjerovatnošću do- 
