GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 163 
stato itd. Ta nekritička radnja okolo stare knjige, tim je čudno- 
vatija kod Daničića, što je novoj prestrog kritik, zabacujuć silu 
pisacah, jer da nisu pisali čistim hrvatskim jezikom. Ako se gdje 
ima uporaviti kritika, to se ima kod naših starih knjigah, koje 
su, uza sve 1 stvarne i jezične vrline, pune latinizamah i talijani- 
zamah, ter se po obćoj sviesti svih po-zvanih sudacah u naše doba 
puno čišće piše hrvatski, nego li ustaro. Riečnik bez te kritike, 
kakovu u ostalom Grimm vjeruo vrši, neima opet praktičke vrid- 
nosti; jer se nezna, što jevaljano ili nevaljano, čega se treba držati, 
čemu li se uklanjati. 
Glavno svojstvo svakoga riečnika jest i to, da se lahko može 
pregledati; u tom smeta Daničićevu djelu dvoje: preobilje primierah 
i kadkada nelogičko razporedanje gradiva. Istina, da treba svaku 
promjenu misli točno obilježiti; ali Grimm se često zadovoljava 
tim, što navodi samo mjesta pisacah; za rieči, o kojih značenju 
neima dvojbe, nenavodi nikakvih primierah, a kad ih navodi, zado- 
voljava se često jednim, ili sa dva, tri li. Daničić pako, sliedeć 
krivo načelo, da sve treba da je potvrdjeno primjeri svega vremena. 
kojega se nahodi, navadja silu primierah često iz jedne dobe, često 
posve jednake vrsti. (Vidi str 1. 4, 6; 26. 1; 39. 8, itd.) Da je 
to načelo krivo, svjedoči i sam Daničić, nedokazujuć mnogih zna- 
čenjah primjeri svega vremena, u koje se nahode. (Vidi str. 26. 2, 
stupac). Riečju to je nepotreban balast riečnika, koji će stajati silu 
novacah. — Da Daničić neporedjuje uviek logički gradiva, doka- 
zuje rieč: biće. Na str. 36. 4, kaže, da biće naznačuje stanje, u 
kom se tko ili što nahodi po njekim osebinama: a) po zdravlju 
ili po bolesti, po kakvom god dobru ili zlu. Ovdje je u tom po- 
greška, što se uz genus: po kakvom god dobru ili zlu, uzporedo 
meće species: po zdravlju ili bolesti, po trudu; — onda ako je 
genus istinit, suvišno je izbrajati na široko i daleko kano što su: 
b) po imanju, po bogatstvu, siromaštvu; jer uza sve ovo izbra- 
janje, okladio bih se, da ima u našoj knjizi i drugih osebinah, 
koje nisu ovdje navedene. — Kad se kaže (f), da ,biće“ znači stanje 
po razlici, koja je medju ljudma po njibovu poslu, onda je suvišno 
izbrajati pojedine visti ljudih i poslovah (b, c, d). — Kad se u 
točki 5. kaže: Što jest, ens, Wesen, onda je suvišno reći: o Bogu, 
angjelima, o čovjeku i ostalom, već je dovoljno reći: o svem; 
onda točka Đ. spada pod 3., što i primjeri dokazuju. Pod 3. t.: 
Budući gospodin Bog u svomu bitju jedan isti, a pod D. t.: Imamo 
se klanjati svijem trijema, kakono ti trijema kipom a jednomu 
* 
