GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 167 
vezana na tijesni krug pojedinih oblasti, tako je i leksikograf na 
taj tijesni krug ograničen bio. Nijedan od gore pomenutih pisaca 
ne bijaše na čisto ni s imenom jezika, kojemu leksikografski trud 
svoj posvećavaše, ni s cjelokupnim glavnim karakterom, ni s osta- 
lom rodbinom, ni s unutrašnim zakonima toga jezika. Gramatičko 
izučavane jezika, koje je kadro prosuti toliko svjetlosti na onu 
snagu, kojom jezik živi, koja mu i jedinstvo drži i raznolikostima 
to jedinstvo prekoračiti ne daje, još ne bješe, može se reči, ni u 
povojima. Bez nega pak leksikografska radna ne može izvršiti 
svoga zadatka onako kako valja. 
U ostalom već se za te trudbenike može reči, da im jezikovno 
jedinstvo srpsko i hrvatsko svjema lebđaše pred očima, svi mu 
tražahu i spolnoga obiležja, ali ne u kome god narodnom imenu, 
nego u imenu rimske oblasti Ilirije (najveći ih broj drži to ime), 
ili u imenu slovinskom, koje odabra Mikala. Polazeći sa drukčijih 
historičkih teorija i gledišta u razumijevanu historijskih činenica, 
i mnogo idući, prema svome vremenu, za klasičkom školom, u ko- 
joj su obrazovani, svi su ti pisci više imali na umu, da po običaju 
vizantijskih i zapadnih pisaca čuvaju staro ime bez obzira na pro- 
mijenene okolnosti. Te okolnosti kao da su im se prema starini 
nedovolno osobene činile, da bi nih radi trebalo ime mijenati. Uza 
sve to mnogi od gore pokazanih rječnika nijesu upravo ni postali 
iz žele da se naš jezik pozna ili pokaže, nego iz potrebe, da se 
drugi koji, a osobito latinski i italijanski, lakše može naučiti. Du- 
brovčanin Mikala, u svem je tome naprijed, i on mjesto +lirskoga 
već upotrebluje ime slovinsko; ali šta je i time kazao?  Slovinsko 
je sa svijem drugoga značena u etnografiji slovenskoj, i niti je Mi- 
kalin rječnik rječnik jezika slovinskoga, niti je narod, koji onaj 
jezik govori, narod slovinski. Etnografsko ime ne treba da se 
smišla i po naučnim kombinacijama nadijeva, ono je rod historij- 
skoga života narodnog — i ako je toga života bilo, i pošledak 
negov ne može biti niti sumniv niti neznan. Mikala ili nije imao 
toliko obavještena (što prema vremenu samom i treba najprije mi- 
sliti), da pozna u čem je upravo stvar, kako se zove narod kojemu 
je on rječnik pisao, ili ako je to znao, nije mu dostalo odlučnosti, 
da svoje misli i kaže onako kako su mu u pameti bile. Toga radi 
je, kako ja držim, mogao postati naziv slovinski i u Mikale i u 
mnogih drugih pisaca zapadnih, koji su imali potrebu, da onake 
ideje iskazuju. 
