GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. LTA 
zbor svega onog znana ili biležena leksičkog, koje je Vuk do pred 
kraj svoga života prikupio. 
Rječnik je, dakle, Vukov već čedo novije literarno-kulturne 
borbe. Ovaj uzrok postala negova pribavio mu je osobito mjesto 
u literaturi rječnika, i postao je objašnenem tolikih osobina nego- 
vih. Kad su na sve strane pobijedila načela, za koja se borio Vuk, 
kad je čisti narodni jezik primlen za osnovu kniževnoga jezika, i 
kad je došlo na red, da se u literaturi obdjelava, Rječnik je Vukov 
postao osnovom jednoga novoga kniževnog jezika i u literarnoj 
stilističkoj praktici i u gramatičkim poslovima i našim i slovenskim, 
pa je to 1 ostao sve do današneg dana. 
Među tijem nikakav jezik nije dovolno samo onako leksikograf- 
ski obdjelati, kako je to učinio Vuk. I filologija, kao i svaka druga 
vrsta literature ima svoju polemičku literaturu, koja u doba borbe 
raspaluje duhove 1 kreće osjećana, da sebi biraju mjesto na lijevoj 
ili na desnoj strani. U doba borbe samo se gleda na pobjedu i 
poraz, a sva druga, po stvari znatnija, pitana sklanaju se s dnev- 
noga reda kao sporedna. Najplemenitijoj vrsti take polemičke lite- 
rature može se pribrojati Vukov srpski rječnik. Ali ma koliko da 
je Vuk naspram svijeh zapadnih leksikografa krenuo stvar napri- 
jed, ma koliko da je dokazanom prevelikom naučnom objektivnošću 
svojih priopćena obogatio znane o narodnom jeziku, i ma koliko 
da je moću svoga rijetkog uma i talenta prosuo dotle neviđenu 
svjetlost na jezik narodni, opet je iza negova rječnika ostalo mnogo 
pitana neraspravlenih, mnogo strana nepretresenih. 
Što se tiče samoga živog jezika narodnog, imalo bi se još mnogo 
posla, da se Vukov rječnik popuni baš s onog gledišta na kome 
je. U nemu je promatrane jednoga čovjeka, promatrane svakojako 
bez potpune sistematičnosti i ne uvijek iz bliza. Vrijeme u koje je 
Vuk radio bilo je tako, da mu je teško bilo imati pomagača, baš 
da je i bilo volnih za to ludi, jer nije bilo mnogo ludi, koji su 
čisto i pouzdano mogli znati, šta Vuku treba, i kako mu to treba 
zabiležiti. Tako negov rječnik, ponikao iz truda jednog čovjeka, 
koji je najveći dio svoga vijeka proveo u tuđini, vraćajući se kad 
i kad na razne krajeve svoga naroda, predstavla leksikografsko 
blago jezika narodnoga u glavnim općenitim potezima. U nemu 
niti je tražiti niti nači sve dijalektičko blago, koje ulazi u krug 
našega narodnog jedinstva niti sve one razne leksičke krugove, koji 
ne bi trebalo da izostanu iz potpunoga rječnika. Kao što je sva- 
kome iz posmatrana jezika poznato, rječnik svakoga jezika ima 
