GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“, 179 
starina. Tamo je općina — commune, po tom communio, po tom 
zadruga kućna (ch Rcomu gamolin onkuuomu Koviuoun; — Korocaku 
Ck Omkinomn u 3 gmuruuomew) najposlije društvo trgovačko. Ali jako 
pada u oči, da svi primjeri, koji pokazuju obćinu u smislu com- 
mune pripadaju ili Dubrovniku ili Kotoru. Najdala je od primorja 
opčina (s tijem imenom) hercegovačko Popovo. Ovo svjedočanstvo 
jezika vrlo je karakteristično i potvrđuje se i ostalim spomenicima. 
Rekoh već da su općine u Srba identične sa selom. Izgleda, da 
Dušanov zakonik predstavla tako isto stane. ,llo gRCEXb 3€MAMXb 
H NO TPANOKEXNH OH NO MGOVNAXK OH NO KPAHMTEXH TOVCApA H 
TATA MA NECTb HH OV OYiEMB O NPTAENOV, H CHUB3ZH OBPNJOML JA C€ 
OVKPATH TATABA H TOVCIpRCTEO. Oy KOE CE CENE NATIC TATb, TO3H 
CENO XA CE PACNE, A FOCNOJNAph CENA TOFA JA CE AGKEIE CREJANH 
kh IJapcTKOV Mu“ piše u zakoniku Dušanovu '. S tijem mjestom treba 
porediti još jedno, a to je u članu 1953, koje govori: TAKOmE KNE- 
30KE H NPEMHKIOpIC HP KNAJTANbIJEH H ONPEACTOHNHIJEH HO YENbNHIJU KON CE 
OBPETAIO CETH H KaTSNH OnnagatmTe i, itd. Iz oba se mjesta 
vidi, da se država Dušanova dijelila na zemle, gradove, župe (i kraišta, 
koja nijesu ništa drugo no pogranične župe) i sela. Župe su se dakle 
dijelile neposredno na sela, te srednega među župom i selom, što 
upravo i jeste sadašna općina, nije bilo. Pisma nam ne pokazuju ni- 
kakvoga značena, koje bi se s ovijem kosilo. Stotine se sela pominu u 
darovnim povelama, koje mi sad poznajemo, tako, da bi teško bilo 
misliti da se ne bi baš nikad, kraj toliko prilika, pomenula općina, 
samo da je bijaše pod tijem imenom u starome državnom životu 
srpskom. Naprotiv neprestano se pominu sela sa svojim starješi- 
nama, koji kao da su se zvali premićurima i premićurima, i po- 
minu se kao posebne cjeline. ,Bo CENEXK € NpHMHKIOpHIE KOH C8, 
NA NOCIENBIOTb € KONMHONTBMNA, HIKOZKE NOMITETK ...... NOCbIh iK€ 
UPHKRNH  NPHMHKIOPHIE NA KONHXE NA HCNpaTNIO“ čitamo u pismu carice 
Jevdokije i sina joj Kostadina od 1319, kojim zemle neke davahu 
Hilandaru *. Ali ovome svemu ima još jedno novije svjedočanstvo, 
koje Daničiću i ne mogaše biti poznato, kad je izrađivao svoj 
rječnik. Poznato je da su u Srbiji srednega vijeka uvedeni rimsko- 
vizantijski građanski i crkveni zakoni, i da su oni poglavito sta- 
ranem sv. Save, ako nijesu, može biti, baš negovim trudom pre- 
vedeni i u Srbiji razprostraneni u samom početku XIII. vijeka. U 

1 Moga izdana. Biograd 1870, čl. 153. 
2 Daničića rječnik iz kn. st. pod npkMuuiopn. 
